104 



Redan Hudolihi yldaclc, ad Enlozoerna snarare 

 bilda en Fauna an en klass i syslemct. De ufgora 

 en samlini^ af flera djiirgrupper, hvilka sinsemellan 

 hafva snart sagdt intet annal gemensamt an det, att 

 deras lif ar bundet vid andra djiirs, af hvilkas viit- 

 skor de nara sig, och vara kunskaper om deras na- 

 liir ar i sjelfva verket sa ytlig, att aktade naturfor- 

 skare tid efter annan sasom Entozoer beskrifvit aile- 

 handa frammande kroppar, hvilka icke blott icke va- 

 rit sjelfstandlga djiir, utan stundom icke en gang af 

 djuriskt ursprung, t. ex. delar af vexter o. s. v. 

 Denna medgorlighet , att sasom intestinalmaskar an- 

 taga allt, hvad dermed hade n^gon likhet, var na- 

 turlig i en lid, da man i dem, sSsom i de fiesta 

 andra lagre djnr af outredd byggnad, sag produkter 

 af en general io aeqiiivoca, en dunkelt anad, ofver 

 den organiska verldens lagre kretsar annu radande 

 primitiv skaparekraft, hvilken^ enligt mangens fore- 

 stallning, liksom af slump kunde frambringa djuriska 



'narZ'p'. vasen af hvarjehanda liknelser. Man fann en sadan 

 kofmt. process jemforlig med cristallisationen inom den or- 



aequivoca.ganiska naturen, med reproduktionen af forlorade 

 kroppsdelar, ja med embryos daning i agget. Sa 

 blef theorien om generatio sequivoca en vetenskaplig 

 grundsanning, och fortplantades sasom sadan in pa 

 vara dagar. Vid sidan af denna foreslallning gick, 

 pa en mindre bred vag, en forskning af annan art, 

 som fian Harvkys omne vivum ex ovo, Leuvknhokcks 

 upptackt af infusoria, och Hills och Mullers under- 

 sokningar af dem, till Ehrenbergs storartade upp- 

 tackter, smaningom, men ovedersagligt, adagalade, 

 att arten ar lika konstant inom infusoria, som hos 

 de hogre djuren^ att afven de hafva en ganska in- 

 vecklad efter en viss typ igenkannelig organisation, 

 och att deras reproduktion ar fullkomligt analog med 

 de hogre djurens. Dessa sanningar kunde ej mer for- 



