73 



dessa namn. Bade de slingrade kropparnes form och 

 de temllgen tydliga fenorna p^minna om annelider. 

 Ar tydningen riktig sa upptiada dessa djur redan 

 med de aldsta vi kanna. Mcra tvifvelaktig synes 

 ref. Serpulites longissimus M. L. ib. 700 t. 5 f, 1 

 fran ofre Liidlow-kalkstenen. — 1 sandsfensskiffer 

 af kolformationen har Atkinson al'ven funnit af- 

 tryck af langa , slingrade kroppar, lika nagon Ne- 

 reid t. ex. Leodice gigantea. De visa marken ef- 

 (er ringar och en iangsfcira , och deras betackning 

 inneholl chifin. Leonh. u. Br. Jahrb. 1841, ^65. — 

 Till maskar vill v. Hagp:now rakna de djur, som 

 bildat de l^nga smala gSngar, af hvilka Belen^miler- 

 na aro genomborrade. Han kallar slagtet Talpina 

 och urskiljer tva arter, T. solitaria och ramosa. Leonh. 

 u. Br. Jahrb. 1840, 670. 



DoRsiBRANCHiATA. — "Gronlands Annulata Dor- 

 sibranchiata beskrevne af A. S. Orsted", 4:o Kopenh. 

 1843, aftryck ur Danske Vid. Acad. Handl. 1842, 

 och uldr. i Krov. Tidskr. IV, 109, ar ett for nordens 

 fauna vigtigt arbete, i synnerhet som del utreder med 

 noggrannhet de af 0. Fabricius beskrifna arter. Det 

 ar HoLLBOLL och Vahl, som lemnat materialierna der- 

 till. I inledningen vidror forf. nagra punkter i iev- Termino- 

 minologien, hvilkas nogare bestammande har visser- ''^*' 

 ligen ar af den storsta vigt. Han urskiljer, p^ huf- 

 vudet: tentacular palpi (nagra forf. yttre tentakler, 

 Miii-i-KRS "Dutten"), och cirri tentaculares, som utgS 

 fr^n bakre delen af hufvudet. Derpa foljer segmen- 

 turn post occipit ale, forsta ringen, hvilken alltid sak- 

 nar appendices. Hvad man i allmanhet vill kalla 

 proboscis ar os exsertile. Ringarnes sidobihang aro: 

 pitinoi, af andra forf. kallade pedes, rames, Ruder, 

 rami, det sednare af forvexling med remi, och hvil- 

 ka vanligen kunna delas i pin?ia superior och infe- 

 rior. Cirrus dorsalis sitter vid basen af den forra, 



