71 



gynt da observalionen gcnom djurels dod afbrols. 

 W. A. H. 1840, 93. 



QuATiU'-KAGES bar funnit en liten Annelid af tn-Tubu 

 bicolae, hvilkens setae redan voro fullkomligt utbil- 

 dade, "men som annii bar sin vitellus." Denna stod 

 1 samband med tarmkanalen genom bakhufvudet, "la 

 niique," framom bulbus oesophageus, nastan omedel- 

 bart bakom regio buccalis. Denna annelid skulle da 

 ej hafva alt genoniga nagon metamorphos. Cornptes 

 rendues XV, 800. Huru harmed forhaller sig ar af 

 denna korta notis ej riktigt klart, men den erinrar 

 ref. om en besynnerlig iakttagelse ban for flera ar 

 tillbaka gjort vid Kullen, och hvaraf ban annu for- 

 varar en teckning. Del var en liten annelid, som 

 mycket lifligt simmade omkring i hafsyfan. Den vi- 

 sade redan ett antal leder, ofver 12, med utbildade 

 fenor och borst,, tydligt hufvud med tva hogroda 

 dgon och tre tentakler, ett midt i pannan, ett pa 

 hvarje sida. Under buksidan bar den en emot dess 

 storiek ofantlig, oval sack, hvars langsta diameter of- 

 yersteg djiirets halfva langd, och fylld med agg. Sa an- 

 sSg ref. d^ de kulor, den inneholl^ och som voro ej 

 langt ifran lika stora med djurets hufvud, och inom 

 tva dagar fcirandrade farg fran hoggront till rosen- 

 rodt. Det bar sina svSrigheter att afgora hvad de 

 voro. Voro de agg, sa var deras massa af en oer- 

 hord sloriek emot djuret, som dock bar den med 

 markvardig lalthet; voro de ater vitellus-kulor, sa 

 tyckas de vara val stora, och sackens plats och san- 

 nolika sammanhang med tarmkanalen mycket afvi- 

 kande fran Quatrefages's beskrifning, och hvad man 

 af analogien skulle kunna vanta. Vare harmed huru 

 som heist, i annelidernas utveckling Hgger en gcita 

 gomd, hvilkens losning en g^ng blir af den hogsta 

 vigt, och val skall lona alia modor forskningen pS 

 ett sa svart amne kan nedlagga. Sa vidt ref. kan- 



