limr. 



vaxte, en lid annu \rh micllen var starkt ansvalld, 

 och sludigen blef en enkel trad. 

 Vtctck- Kathkk liar i Fr. Not. XXIV, 1?, meddelat iakt- 



tagelser otVer Crustaceernas tidigaste utvecklint^ i ag- 

 get. Del ai' arter af Cyclops och Daphnia, Gamma- 

 rus fluviatilis, locusta, Asell. aquaticus, Crangon vul- 

 garis, Ast. fluviatilis han undersokt. Gulan bestlir hos 

 dessa, fore bel'ruktningen, af celler (primarceller) in- 

 nehallande ej molecularsubstans, utan en tjock , klar, 

 likartad, ofla grannt fargad vatska, hastigf coagule- 

 rande i vatton, samt froblasan, ves. Piirk. Efter 

 befruktningen ater, och nar denna blasa forsvunnit, 

 befinnes gulan sammansatt af storre celler, secundar- 

 celler, inneslutande hvardera nagra primarceller, ett 

 antal fett-blasor, och en fin agghvitartad vatska. 

 (Klyfning Iror R. sig hafva sell en gang i aggen 

 af Carcinus maenas, men ej hos andra). Sedan denna 

 "inkapsling" af primar- i secundarceller skett, uppstar 

 fosterhinnan . som ett lager af klara celler, i borjan 

 ej omslutande hela gulan, utan betackande som en 

 skold en inskranktare del deraf. Den ar tjockare i 

 midten, tunnare i kanterna, och hvarje dess cell be- 

 star af en ytferst tunn vagg, en vatska med ytterst 

 sma molecularkroppar, en karncell och dennes karn-» 

 kropp. Fosterhinnan uppstar har, som hos spindlarne 

 (I. c. 11), bestamdt ej genom ombildning af primar- 

 eller secundarceller, utan sannolikt af en del af den 

 intercellulara agghvitartade vatskan. — Fosterhinnans 

 celler oka sig nu, som hos spindlarne, genom gene- 

 ration, hvarvid de yngre aro mindre an de aldre, 

 — kanske afven, i kanten, genom nybildning. Har- 

 vid utbreder sig fosterhinnan smaningom ofver hela 

 gulan, och far flera lag. De inre liggande cellerna 

 blifva storre an de yttre, och afskiija sig ganska ti- 

 digl sasom mukost blad fran del yttre serosa. Slem- 

 bladet bildar sig till en sack, inneslutande hela gu- 



