187 



iig( {"^ist vid kanuarnps v<igg, oc!i f)eJrifi,en pa rnidlon 

 ill alvcolens venlral-sida , d. v. s. undei- lygs^ljonet. 

 llos alia Ainmoniler ar den dorsal, hos Naulili cen- 

 tral eller subvenlral. Dess liige ar saledes af ganska 

 slorl inllytande. Nar derfdre Duval Ijos vissa B. har 

 funnif den dorsal, ar det elf misstag. Det ar blotl 

 en i'ara pa rostrum, som ar dorsal, men hvilken in- 

 let har alt gora med sipho. — Rostrum ar under- 

 kastadt otaliga variationer, foga anvandbara sasom 

 specifiska karakterer. Det ar ett kalkofverdrag, som 

 beklador holken. Det far slandigt nya lager j och 

 som liolken vaxer bakat, blir derigenom bakre delen 

 allt tjockare, den ftamre kanlen deremot loftunn. 

 Duval har ansett denna rand erbjuda artkarakterer, 

 men D'Orb. har iakttagit , att kalklagret siracker sig 

 nastan of'ver hela holken, och att dess framre tunna 

 rander alltid, genom slitning m. m., aro mer eller min- 

 dre forandrade. Rostii ytire notcie aro: en ventral- 

 fara, utstrackt l^ngs hela rostrum, eller blott framre, 

 eller blott bakre delen; en dorsalfara efter hela lang- 

 den eller blott framre andan; tv^ ofre sidofaror efter 

 hela langden; och pariga sidofaror. Man har at dessa 

 gifvit mycket for stort varde sasom karakterer. De 

 hafva hos den lefvande Belemniten upptagit veck af 

 de omgifvande mjuka delarne och derigenom hindrat 

 rostrum att vrida sig, eller eljest forandra stallning. 

 — Del straligt fasriga broltet af Belemnilrostrum ar 

 ej en foljd af forsteningen, ty det ses fullkomligt sa- 

 dant hos Sepia, och visar annu hos Belemniten, sa- 

 som hos denna, peilemorsglans. — Formforiindringar 

 aro yllerst lalrika. Hornskifvan, der den kunnat ob- 

 serveras (15 arter) ar ofverallt lika, alveolens vinkel 

 inom samma species densamma, men alia rostri for- 

 hallanden hogligen foranderliga. Monstrositeter aro 

 fororsakade: l:o derigenon), att rostri spets vid bak- 

 langes rorelsen blifvit skadad, och i foljd deraf rund, 



