194 



den "niomenfana" mynningen ej lomnar sp5r efter 

 sig, har den anlingen en sned varix kring kanten el- 

 ler en "languelle" pa hvardera sidan, men nar dju- 

 ret vaxer vidare forstoras dessa, for att ater bildas. 

 Dessa olikheter i mynningen sammanfalla med vissa 

 egenheter i ryggens form, och fa derigenom ett storre 

 systematiskt varde. — Spiralens forhallanden visa 

 tre markvardiga olikheter: hos embryo tilltar den 

 mycket hastigt, och ofverstiger det normala, som ef- 

 ter denna period intrader, och fortfar under hela det 

 fullvaxta stadium, tills den med degenerationsperio- 

 dens intrade ^ter aftager. Delta galler likval blott 

 sa langt som septa gSj den sisla delen, der djuret in- 

 nehalles, ar alltid mindre och mindre anda till myn- 

 ningen. Spiralen visar afven deri olikhet, att hos 

 nSgra anfractus blolt berora bvarandra, hos andra 

 betacka hvarandra, och det till ^,7, | af bredden, 

 eller t. o. m. sa, att den sista omfattar alia. — Inre 

 harakterer. Kamrarne, analoga med fiskarnes sim- 

 blasa, och amnade att innehSlla luft for att bara det 

 simmande djuret, atskiljas genom septa, hvilkas lobi 

 och sellae blifvit bildade af mantelns flikar. Det ar 

 dessa, som efterlemna skulpturen pa stenkarnan. Sep- 

 ta aro vid samma alder fullkomligt lika, endast att 

 de sist danade aro narmare hvarandra, och hafva 

 kortare lobi och sellge. I afseende pa aldern mS 

 markas, att alia sex primordial-loberna (1. dorsalis, 

 I. ventralis, 11. laterosuperiores och II. lateroinferio- 

 res), eller vissa af dem, alltid finnas hos embryo, ehuru 

 ganska enkla, och att lobi auxiliaros endast ^enom utskott 

 och dylikt aro antydda. De utvecklas sedan under tillvax- 

 ten, och mangfaldigas under djurels hela lif. — Emellan 

 spiralens form och loberna markas de forhallanden, att 

 de sednare alltid aro i minimum (blott 12 p^ hvar 

 sida, lalero-superior och lat. inferior) der anfractus 

 berora hvarandra; att vanl. 2 11. primordialos och II. 



