205 



(}yla tills de uppkastades p^ stranderna, och ej sjon- 

 ko till bottnen, dor de stora iagren afsattes. Detfa 

 forklarar hvarfor maktiga lager innehalla mfndre an- 

 tal af dem an tunna , och hvarfore man finner flera 

 pa granserna af ett geologiskt backen an i midten 

 deraf. Om nu vid en ny oceans upptr§dande med 

 en ny Fauna, den gamlas Ammoniter redan voro fyll- 

 da eller briickta o. s. v., sa forblefvo de i jordJagret; 

 men om de endast underg^tt en ringa forandring t. ex. 

 sSdan som tertiara snackor fran Grignon visa, din flo- 

 to de upp och blandades med den nya formationens 

 arler. Och likval hafva blott ganska fa pa delta salt 

 ofvergcitt fran en afdelning till en annan. — Inom 

 hvarje af dessa afdelningar hafva arterna vissa ka- 

 rakteristiska yttre kannemarken, som i storre eller 

 mindre grad saknas inom de ofriga, nemligen i neo- 

 comiska formalionen vissa tvar-costae, i Gault tvci ra- 

 der tuberkler ("saillies") nara ryggen, i gronsands- 

 kritan mer an tvci sadana rader. Sjelfva de 21 grup- 

 perna blifva derigenom anvista nara nog till hvar sin 

 formation, ^tminstone genom ofvervagande utbildning, 

 nemligen 7 till Lias och Ooliten, och 10 till Kri- 

 tan; 4 aro gemensamma. — Undersokes nu hurudan 

 dessa djurs geographiska utbredning varit, sS finnes, 

 fftt den neocomiska formationen inom Frankrike var 

 hogst utbildad i del backen, som upptog Provence 

 och Dauphine (68 arter), men att detta var skildt 

 fr^n Pariserbackenet (11 arter), och fran det troligen 

 harmed forenade i Juratrakten (8 arter). Det var 

 Ivenne liaf, zoologiskt mera skilda an nuvarande at- 

 lantiska och medelhafvetj blott fem arter voro ge- 

 mensamma. Under Gault-perioden upptog det norra 

 hafvet Parisertrakten, Pas de Calais, Meuse och Ar- 

 dennerna, det sodra 5ter Provencelandet, men tecken 

 vis.7 sig. att forandringar i jordskorpans form och 

 starka strommar da och dA medfort en forening dem 



