217 



Ofver (orsta utvecklingen af Lymnaeus stagnalis utveck- 

 liar Kathke meddelat iakttagelser i Fr. Not. XXIV, 

 11. Gulan har I'orst en jemn yta, och besfar af 

 smci, gulaktiga moleculer, samt, emellan clem, en 

 ganska ringa qvantitet vatska. Klyfningen borjar ef- 

 ter nagra timmar. Niir denna sS framskridit, att 

 12 kulsegmenter synas, hafva annu dessa en af 

 moleculerna fin-granulerad yta. Men snart blir mid- 

 ten af hvarje kula klarare, och man finner genom 

 pressning, att hela gulan bestar blott af 3 J — 40 sa- 

 dana, ej alldeles likstora celler, af hvilka hvarje har 

 en yttre vagg, derpa ett ijockt lager af tatt sam- 

 manliggande gnla moleculer, och i midten en klar 

 cell med karnkropp. Vitellushinnan dellar ej i bild- 

 ningen af dessa kulor, men smyger sig efter de yt- 

 tres ytor. Det synes sAledes troligl, att, i den ur- 

 sprungligen alltigenom af moleculer sammansalta gu- 

 lan, genom attraction kring vissa puncler, af dessa 

 moleculer bildas grupper af rund form; att omkring 

 dessa bildas, af den vatska gulan innehaller, en yt- 

 tre vagg5 att i midten af gruppen en molecule star- 

 kare tillvaxer (karnkropp, nucleolus, cystoblast), och 

 att omkring denna bildar sig en karncell genom at- 

 traction af agghvita genom vitellushinnan. — Efter 

 50 — 60 timmar bestar agget af atminstone 100 ku- 

 lor, och deras antal tilltar medan storleken aftar, 

 Deras forokande sker nemligen sa, att i hvarje kula, 

 omkring karn-cellen, bildas af molecularsubstans na- 

 gra nya kulor lika moderkulan, hvilka genom yttre 

 viiggens forsvinnande blifva fria. Men innan de sa 

 blifvit ar afven karncellen upplost. Sa blifva gulans 

 kulor allt flere, allt mindre, och farorna pa dess 

 yta allt mindre djupa, tills den blir slat som i bor- 

 jan. — Innan gulan forlorat sin spheriska form bor- 

 jar rotationen genom flimmerh^r pa sjelfva kulorna 

 (cellerna), ty vitellushinnan ar nu forsvunnen. — I 



