273 



yla; de aro delade antingen genom interposition af 

 en tredje, ny, mellan tva gamla, eller genom en 

 gammal ribbas dejning i tvenne. Tillvaxt-stiierna, 

 som ej forckomma pa slapet, skalets form, och lasels ror 

 gifva ytterligare karaklerer. Koningk anmiirker, att 

 genom anvandande af dessa indelningsgrunder komma 

 forvandta arter ofla langt fran hvarandra, och vander 

 om dessa karakterer sa, att tillvaron af striae longi- 

 tudinales kommer i framsta riimmet, och indelningen 

 i dorsati och lobati sist. — Med denna begransning 

 tillhor si. Productiis endast formationerna fran det 

 Devoniska systemet till och med Zechstein (Systeme 

 permien), och ar synnerligen talrikt i Zergkalken. 

 Hos oss saknas de nastan helt och ballet, ty vara 

 ofvergangsbiidningar aro siluriska och aldre an "Pro- 

 diictus-kalken." Flndast P. sarcinulatus = Orthis stria- 

 tella Dlm. forekommer pa Goltland och i Skane. Men 

 denna art tillhor, enligt Koningk, Dalmans Leptsena. 

 Detta fallna slagte, hvilket D'Ap.chiac och VERNf:uiL Ster 

 uppratta, bar nemligen en tydlig area, umbones aro 

 nagot utstaende, och ror finnas endast, men constant, 

 vid lasranden. 



Elmot den af v. Bucn anviinda terminologi an- 

 marker Agassiz, s. I. Monies d. Moll. I, 14, att den 

 av oriktig, att det storre, genomborVade skalet ar 

 det venstra, det mindre det hogra , lassidan den 6f- 

 re, och den deremot motsatta, frons v. B. , den un- 

 dre, samt att framre sidan ar den, som ar till ven- 

 ster nar man, med nates framat, haller det storre 

 skalet uppat. Han soker visa huru laget af de ci- 

 lierade appendices ofverensstammer med denna tyd- 

 ning, huru de inre apophyses tillhora laset, och hu- 

 ru oppningen i umbo af det storre skalet ar analog 

 med utskarningen hos Anomia och rannan hos Pecten 

 och Avicula. 



Prof. Lovens Jrsb. 7840—7842. 1^ 



