320 



endasf en flinl-fonn «f Echinilens inre, som da t\v 

 af tvd slag, "aUla ocli oakla". De oakta iiro ymni- 

 gare, ocli hafva p^ den del af ytan, som molsvaiade 

 ambulakcr-plalarne, en rad af riinda gropar, hvilka 

 oflast aro foienade till djupa, breda faror, som strac- 

 ka sig fran apex till basen. Andra oakta former aro 

 stympade, ocli visa, att kiselamnel ej fullkomligt 

 fyllt sjoborren. Hos de akta Echiniterna deremot 

 motsvaras ambulacra af rader af korta, cylindriska 

 ulskott aiformade i sjelfva porerna, och saledes ge- 

 nom sin langd motsvarande skalets tjocklek. I delta 

 fall bar saledes sjoborren ej allenast blifvit fylld, 

 utan afven omgifven med kisclamnet, som forvarat 

 del inre mot yttre inverkan. 1 de oakta formerna 

 deremot Mr flintan angripen ("desintegrated") och det 

 alllid forst i naiheten af skalets oppningar. — Stun- 

 dom finnes sjelfva skalet forvandladt till flinta, och 

 detta oftast och till storsta ufstrackning hos dem, 

 som innehalla oakta former af deras inre. Kiselbild- 

 ningen synes borja kring oppningarne med ringar 

 omkring mun, anus och andoulakerporerna, intar der- 

 efter sjelfva den skalet afsondrande hinnan, hvilken 

 den foljer der denna lagger sig in i sutuierna mel- 

 lan platarne, och nagongang ar ^ af kalkdelarne for- 

 vandlad till flinta. I det inre af formen finnes stun- 

 dom en halighet med chalcedonlik. krystalliserad yta. 

 Aldrig traffas en Echinus ulvandigt omgifven af flinta 

 och invandigt fylld med krita, men oftare ar inre 

 ytan fullsatt med kalkspatskrystaller, hvilkas baser 

 stci pa skalplatarne. Afven i detta fall kan den inre 

 haligheten vara fylld med flinta, som da visar aflryck 

 af krystallernas spetsar. 



Gratcloup har beskrifvit fossila Echinodea i ter- 

 tiarbildningen vid Dax , Landes, i Actes Soc. Linn. 

 Bord. VII i, 1836, 



Agassiz, 



