78 



11. Anas carolinensis G mel. 



Denne Arts Forekomst i Gronland er allerede omtalt i dette 

 Tidsskrifts forrige Aargang S. 122 og det er derfor for dens 

 Vedkommende tilstrækkeligt at henvise til den der gjorte Be- 

 mærkning. 



12. La rus affinis Rhdt. n. sp.? 



I Aaret 1851 bar det Kongelige Museum fra Nenortalik i 

 Julianehaabs Distrikt modtaget en mærkelig, til Gruppen Glaucus 

 Bruch henhorende Maage, som formodentlig lilfældigen har forvildet 

 sig til Gronlands Kyster; del er en udfarvet Fugl, der allerede 

 har faaet Vinterdragtens spættede Hoved, men dog ikke ganske 

 har fuldendt sin Fældning, idet de tre forste Svingfjær endnu 

 ikke ere skiftede. I sin Dragt viser den særdeles megen Lighed 

 med Larus argentatus^ men Ryggen og Vingerne have en paafal- 

 dende morkere, graablaa Farve, der endog er kjendelig dybere 

 end hos Larus tridaclylus; fremdeles er Hovedet og Halsen tæt' 

 tere og morkere plettet end det synes nogensinde at være Til- 

 fældet hos den forstnævnte Art. Svingfjærene ligne i Hovedsagen 

 dem hos L. argentatus; den forste er brunligsort*) i den storste 

 Deel af sin Længde med Undtagelse af et ganske lille skiferfarvet 

 Stykke paa Inderfanen nærmest Roden, og ender med en to 

 Tommer lang hvid Spidse, der atter lidt foran Fjærens Ende er 

 forsynet med et smalt sort Tvcrbaand; paa den anden Svingfjær 

 udbreder den skifergraa Plet paa Inderfanen sig noget mere, og 

 Fjæren har vel en hvid Spidse, men mangler den runde Plet af 

 samme Farve, som hos L. argentatus findes paa Inderfanen af 

 denne Fjær lidt foran for Spidsen ; ogsaa de ovrige Svingfjær 

 have hvide Spidser, men den graablaa Farve, som allerede paa 

 den anden Svingfjær begyndte at vise sig ogsaa paa Yderfanen, 



*) De tre forste Svingfjærs brunligsorte Farve er for en stor Deel kun en 

 Folge af Afblegning og vil paa de nye udvoxende Fjær være dybere og 

 renere. 



