104 



riklnlng, centrifugal eller centripetal, giupporas dessa 

 elenienter till organer genom en lang foljd aF om- 

 bildningar, som synas smalta i hvarandra. Och dessa 

 elenienter, den morka centrala massan och den kla- 

 rare periferiska, motsvara pa intet vis de tva slag 

 at' vitellus-elementer man kallat bildniugsgula ocli 

 niiringsgula. Begge elementerna i Actaeons embryo 

 uppga lika direkt i dess bildning. 



Da embryos utveckling nu lortsk rider, forlan- 

 ges foten till en rundad, framstaende del. Central- 

 massan ordnar sig i flera runda cellgyttringar, be- 

 lagna pa bada sidor om medellineen, som ar kla- 

 rare. I djupet ser man annu klyfoppningen. Denna 

 gruppering af centralmassan furtskrider hastigt fran 

 foten mot det ofriga af hufvudets parti och abdo- 

 niinalpartiet. I foten ser man tre par af mera opaka 

 kulor, liggande i radj i abdominalpartiet delas mas- 

 san i tva halfter, som i borjan fiamtill biinga till- 

 sammans. Den linea, som skiljer hufvudets parti 

 fran abdominalpartiet, blir bestamdare, den traltlika 

 fordjupningen framtill mera intryckt, och veli skifva 

 derigenom tydligen skild fran den utskjutande foten ; 

 veli lober bli mer rundade, cilierna storre. Cen" 

 tralmassan i hufvudets parti ordnar sig i flera foga 

 begransade gyttringar, hvaraf en ligger i midten 

 och omgifver alerstoden af klyfoppningen. — Af 

 det innersta af de tre paren kulor i foten, beliiget 

 der, hvarest denna ofvergar i det ofriga af hufvu- 

 dets parti, visar hvardera kulan i medelpunkten en 

 liten rundad, solid, lysande kropp, en otolith af 

 kolsyrad kalk, som i borjan ar ororlig Den ar 

 icke afsatt i en blasa, utan i en fast kula af cen- 

 tralmassan, som icke urholkar sig till blasa forr an 

 otolithen ar afsatt. 



Nast efter otolithen kommcr skalet, som snart 

 tillvaxer, sa alt embryo kan draga sig in i det- 



