102 



andan af klyfoppningcn ; den langsta siclaii dert'm(3t 

 bar i inidten en intryckning, soin niotsvaiar klyf- 

 oppningens andra anda. A den slda, soni ixv niot- 

 satt centralupphojningen, ar diskens jta betydlicjt 

 konvex, sa att disken nii liar formen af en kopp, 

 i hvars lialighet ligger upphojningen med dess opp- 

 ning. Salunda bar disken ett stralVande att omsluta 

 centralmassan, bvilket pa visst salt kan jemforas med 

 bildningen af blastodermlagret bos bogie djur, bvil- 

 ket ocksa omgitVer bela vitellus ocb bildar en verk- 

 lig sack deromkring. Men bar, bos Actaeon, ar cen- 

 trabnassan icke blott en vitellusmassa, den ombildas 

 sjelf till storre delen af inre organer. — Jnorn fa 

 timmar bar diskens periferiska lager vaxt omkring 

 den morkare central tnassan ocb omgifver den som 

 en sack med tjocka, dock genoniskinliga vaggar, 

 ined bestamd form, Nu ar embryo konslituerad; 

 en i borjan vacklande rorelse ofvergar snart i en 

 standig rotation, ocb vissa organer framtriida. 



Embryo bar annii, sedd fran dorsal- eller ven- 

 tralytan, den tapezoidiska formen, men den bredare, 

 forut i midten insankta sidan bar foiandrat utse- 

 ende. Dess mellersla del ar konvex ocb skild fran 

 bornen genom en liten intryckning. Hornen bafva 

 langa vibrerande cilier. Embryos bakre anda ar 

 nagot mer afrundad. Cenlralmassan bar nastan sam^ 

 ma form^ i dess midt ses den nil paronformiga klyf- 

 oppningen. Ser man embryo i profil, sa markes, 

 att den genom en rundtonikring gaende insnoring 

 ar delad i tva partier, det bakre rundadt, abdomi- 

 nalpartiet, det framre, nastan fyrkantigt, bufvudets 

 paiti. Den dorsala ytan af bufvudels parti foreter 

 en bred, nagot lutande skifva, bvars bcgge kanter 

 bara bvardcra en rad af cilier; det ar bjnlorganet 

 — eller som ref. bcllre vill beniimna det, velum 

 (Se Vet. Ak. Handl. 1839). — Den ventrala ytan 



