97 



den storre halfvan representerar den primitiva sfe- 

 ren, och att den inindre iir stadd i bildning. Der- 

 niist hlir gulan delad i tva riillkotnligt riindade 

 kiilor, som berora hvarandra endast med en del af 

 perlferien, som derigenom tlllplattas. Nu bar iivar- 

 dera i niidten denna rtinda ocb geiiomskinb'ga blasa, 

 som sags i den primitiva sferen. Den ar annul ofor- 

 jindrad, rund, utan sekundara blasor eller karnor. 

 Det kan baraf slutas, att delningen af massan fore- 

 gar bildningen ocb mangfaldigandet af de klara 

 blasorna, att strafvandet till klyfning ligger i gulans 

 niassa, ooh att denna process ej beror pa ocb foljer 

 efter dessa blasors delning, sasom Kolliker. och 

 andra forskare sokt visa, eller deras endogena for- 

 okning, sasom Schleiden ocb Schwann ocb sednare 

 Reichert se den. — Under detta forsta stadium bar 

 icke eller gulan nagon yttre binna. 



Rlyfningen i tva sferer gar snart ofver. Efter 

 tva timmar bestar gulan af fyra fullkomligt lika 

 sferer, liggande i korsform, bvarje med en genom- 

 skinlig blasa. 



Nar nu denna fyradelning ofvergar i attadel- 

 ningen, sker detta icke sa, som t. ex. i grodans agg, 

 att bvarje af de fjra klyfver sig i tvenne, utan pa 

 foljande vis: De fyra bilda ett kors. Pa ena sidan 

 af detta kors, i vinklarna af sfererna, saledes skif- 

 tevis med dem, boja sig fyra rundade knolar, iso- 

 lerade fran bvarandra, men berorande bvarandra i 

 midten. De blifva ocksa kulor, men mindre an de 

 andra, med genomskinligare inneball, fattigt pa korn, 

 Hvardera bar i sig en genomskinlig blasa. Dessa 

 fyra mindre, klarare kulor uppkomma icke genom 

 delning af de fyra storre, som dcrvid blott belt 

 obetydligt aftaga i storlek; de bildas sannolikt ge- 

 nom exsudation, i det gulans viskosa amne till en 

 Prof. Lovens Arsb. 1845—49. 7 



