94 



skinligare, ser man i gulans narhet en blasa, vStGrre 

 an agglivitans celler, fylld nied en svagt gulaklig 

 viitska, i hvilken sinima nagra fa molekulara korn. 

 Upplosningen af agghvitans celler borjar, niislan 

 konstant, pa den fran denna blasa mest aflagsna 

 punkt i agget, ocb, nar den i\v nara sitt slut, ser 

 man de sista sparen af deni omkring blasan. Klyf- 

 ningsprocessen deremot utgar, konstant, fran den sida 

 af gulan, som ar vand mot blasan, ocb klyfnings- 

 farornas riktning b^tingas af dess lage. Muller kal- 

 lar derfore denna blasa riktningsblasan, vesicula di- 

 rectrix. Narmast blasan visar sio- forst en klarare 

 rand, i det vitellusmassan drar sig nagot tillbaka 

 fran sin membran^ detsamma sker vid motsalta po- 

 ]en, ocb snart ses en fara tvarsofver den salunda pa 

 bredden nagot vitdragna gulan. Blasan ligger da 

 ganska nara eller i den plan, som skiljer de bada 

 klyfningskulorna. Nagon binna omkring dessa kulor 

 kunde M. annu icke iakttaga, men oftast visade de, 

 nara den mot blasan vanda yta, en klar, rund flack. 

 I de forst undersokta aggen sags oftast blott en rikt- 

 ningsblasa; de sednare undersokta fdretedde oftast 

 tvenncj forf. hemstaller, om detta var tillfallighet 

 eller om afven denna blasa undergar en klyfnings- 

 process, som inskranker sig till endast en gangs 

 tvadelning. Efter nagon mellantid ses begge klyf- 

 ningskulorna, bvardera omsluten af en Qgen, icke 

 gemensam hinna, oftast sa pass skilda, att de endast 

 berora hvarandra. Ett klart stalle visar sig, viindt 

 at riktningsblasan, i hvarje kula, ocb genom en fran 

 detta stalle utgaende ny fara halfdelas begge ku- 

 lorna, ocb gulan blir klufven i fyra kulor genom 

 tva mot hvarandra lodrata planer, i hvilkas genom- 

 skarningslinia riktningsblasan ligger. De fyra nu 

 foljande kulorna uppkomma icke genom klyfning af 

 de fyra forsta i lika delar, utan visa sig forst som 



