88 



genomskinlig viitska. I dess midt ses en groiigul 

 flack, som iir en liten niassa af omkring tjugo ovala, 

 aftanga korn, begafvade med en ytteiligt liflig indi- 

 viduel rorelse, som icke kan jemforas ined den 

 brownlanska, och som vipphor sa snart blasan skill 

 sig fran gulan. Denna kornmassa ar fioflacken. 

 Nar sedan gulans rullning intrader, skjiites den der- 

 igenom af och an, forandrar form, aftar i storlek, 

 dess hlnna brister och de korn den inneholl spridas 

 omkring. Uldrifningen af denna blasa ar helt en- 

 kelt en physisk verkan af den tryckning pa den- 

 samma, som uppkommer genom utvecklingen och 

 forokningen af gulans blasor under utvecklingen. 

 Om man komprimerar daggdjurs iigg, utdrifves ocksa 

 en blasa. Den oppning, genom hvilken blasan ut- 

 gar, ar, enligt Pouchet, densamma som Prevost 

 och Dumas beskrifva i fogelagget i niveaun af ci- 

 catricula, och som Barry sell i Kaninens agg. 



Nar iJgget lagges, har gulan 0,1 till 0,12 mm. 

 i diameter, och bestar af sex sammanhaftande cel- 

 luler eller primordial-blasor, som utgora hela dess 

 massa. Detta bevisas deraf, alt normala gulor, be- 

 lysta i solarmikroskopet, forete genomskinliga linier, 

 som utvisa sammanhaftningsytorna af dessa celluler; 

 alt vissa anormala gulor hafva pa ytan ojemnheter, 

 som roja desamma; att i manga anormala fall man 

 ser endast tva, tre, fyra eller fem icke alldeles till 

 hvarandra niirmade blasor, som bilda endast en 

 abortierande, monstros och ofullkomlig embryo; och 

 slutligen, att om man medelst solarmikroskopet svagt 

 uppvarmer en normal gula, ser man den genast 

 svalla och de sex primordial-cellerna om bilda sig 

 till sex sferiska blasor, som fullkomligt isolera sig. 

 — Hvarje af de sex konstituerande cellulerna har 

 0,04 till 0,05 mm. i diameter. Nya celluler bilda 

 sig i dessas mellanrum. Efter tjugufyra timmar 



