84 



hotten ocl) framkommn ater vid torknlns". Fore- 

 teelsen synes bero pa storre porositet ocli vatten- 

 insiignlngsformaga lios de (orsvinnande liiieerna. 



Reeve omtalar den formodade forn)agan hos 

 Cyprcea alt aflosa sitt gamla skal och beklada slg 

 med ett nytt, A. N. H. XVI, 375, och skalets biki- 

 ni ng lios CypPct-a och OHva, ib. XIX, 197. 



Gray beskref ett silfverglaiisande ofverdrag 

 ofver periostracum hos Trigona Meg. (Cytherea sp.), 

 med formodan, att det mojhgen kan vara en svamp, 

 en Habchondiia. A. N. H. sec. ser. IV, 296. 



Gassies har iakltajjit dekolleringfen hos Bui. de- 

 collatvis. Djiiret ofverger de forsta vindlingarna och 

 bildar bakom sig ett septum. Derpa uppsoker det 

 skaipa foremal och svanger mot deni sin snacka 

 tills denna brackes. Unga Bulimi, dem forf. hade 

 uppfodt, hade, nyklackta, tre vindlingar och fingo 

 tio dertill. De afslogo pa delta salt forsta gangen 

 tre vindlingar, andra gangen tva, tredje en, fjerde 

 en och femle gangen annu en. Da voro de fuU- 

 vaxta. Guer. Revue 1848, 118. 



VoiTH, snackors salt att reparera skalet, Z. f. 

 Mai. 1846, 70. 



JoeL och ChAVANNES, om sjuklighet i Molluskers 

 hudbetackning; Bull. soc. vaudoise, 1848, 369. 



RossMASSr.ER meddelar foljande om fargen hos 

 vara Najadei*. Unio pictorum iir som ung anda till 

 2 — 2| turns langd gummigutlgul, bakat gronaktig. 

 Hos gamla exemplar finner man sallan denna farg. 

 Dessa blifva mer eller mindre bruna, afven pa umbo, 

 och den sist tillvaxta halften af musslan blir stun- 

 dom skifFeri^ra. Unio limosus Nilsson iir en sadan 

 brun U. pictorum. Unio ater Nilsson skiljes ocksa 

 blott genom svartbrun farg fran sina gula, gron- 

 straliga slagtiugar U. crassus och U. balavus. Sa 

 forhaller det sig afven med U. Mocquinianus Dupuy 



