ma. 



62 



soni finncs hos honor, ickc lios dem ai- afsondiad, 

 iitan pa dem ofverHyttad lian manliga iiidivider. 

 Pa sanima salt forklarar lian niiivaron af siid ocli 

 agg lies samma Individer af slagtet Pecten och Cla- 

 vagella. Arsb. 1840—42, 259, 260. 



Kellia. Ai.DER ocli ClARK ffamstallde ollka tneningar 



om sifonernas funktioner hos Acephala, isyniieihet 

 hos Kellia. A. N. H. sec. ser. II, 217; III, 294, 

 383, 452; IV, 48, 142. Alder visade, att de tva 

 sifonerna hafva olika stromriiar, en alltid ingaende 

 genoni branchialsifonen, framkallad hufvudsakligen 

 af galarnas cilier, en tidtals utgaende genoin anal- 

 sifonen, och att skalens hastiga oppnande och slu- 

 tande endast da och da fortskyndar stiommeii; I. c. 

 IV, 243. 



GaJeorn- Ofvep den hittills sa ofullstandigt kanda Ga- 



leomma Turtoni hafva vi fatt noggranna heskrif- 

 ningar af Mittre i A. S. N. ser. 3, VII, 169, af 

 Forbes och Hanley i deras History of British Mol- 

 lusca II, 104, af Deshayes i Exploiation de I'Al- 

 geric II, t. 82, annu utan text, alia att jenifora 

 med Philippi i Wiegm. Arch. 1839, 117, t. 3, f. 4. 

 Galeomma lefver, t. ex. vid Herm nara Guernsey, 

 pa ett djup som atkommes endast \id mycket lagt 

 vatten, och pa en liten flnck, under stora slenar, 

 vid Toulon pa tang. Djuret ar storre an skalet, 

 och har en mycket utbildad stor mantel, som ar» 

 sluten utat bakre halften af ventralsidan, och har 

 ett bredt, veckadt bram, hvilket bar en rad af 9, 

 10 tuberkler, hvitglansande och paminnande om (igo- 

 nen hos Pecten. Mellan dessa fma triangulara iila- 

 menter. Framat ar manteln oppen for foten, som 

 har byssus-organ. Ofvanfor munnen ses, som hos 

 Leplon, en kort, tjock cirr, i iindan knappformigt 

 ansvalld. Sifoner tva mycket korta. Nar djuret 

 loses fran sitt faste, gar det mycket fort pa foten 



