121 



vid livarandra, omglfna af en stark, cilierad valk 

 (Q. har sett ett par galbagar), som i den ena hafva 

 utseendet af ett rullande tagglijul. Dessa besynner- 

 liga organer sta i samband med en stor "colonne 

 charnue", som gar mellan ciliar-apparatens tvenne 

 retractorer, och slutar vid denna (manne oesopha- 

 gus?). Foten ar mycket tydlig, men kan icke strac- 

 kas utom skalet. Vid sidan af foten ses horselkaps- 

 larna, med en otolith. Slutligen blir musslan myc- 

 ket konvex och foten mycket lang och utstracklig. 

 Man ser da, vid krossning, att lefvern bildat sig af ,0 



globulerna under laset, att den stora "colonne char- 

 nue" ar ihalig och troligen skall blifva tarmen, samt, 

 utom otolitherna, afven framom foten, tva ogon lik- 

 nande dem hos andia lagre djur, d. v. s. en hop 

 af pigment, har rodt, omgifvande ett Ijusare om- 

 rade. Det ar sannolikt med denna form som lar- 

 verna fasta sig vid tradet, for att underga sin sista 

 metamorfos. 



Hancock, i A. N. H. XV, 114, sec. ser. II, Borrande 

 225, har undersokt Molluskers formaga att borra ster. 

 i sten och andra harda amnen. Tre salt hafva blif- 

 vit antagna: att de borra medelst skalet, som en rasp; 

 att de losa stenen eller det borrade amnet genom 

 en afsondrad vatska; att det sker genom deafflim- 

 merrorelsen och mantelns rorelser frambragta strom- 

 mar i vattnet. Med skalet kunna de icke borra, ty 

 Teredo kan icke utfora den dertill nodvandiga ro- 

 terande rorelsen, och dess skal ar icke tjenligt som 

 rasp, sa mycket mindre som det ar betackt med 

 epidermis, liksom skalet af Saxicava, Lilhodomus, 

 Gastrochaena. Hos Pholas och Xylophaga kan icke 

 en gang skalets framre del komma i beroring med 

 borrhalans botten. Hancock har dessutom sett un- 

 gar af Pholas Candida af -jV turns langd och med 

 ylterst tunnt och glansande skal utan taggar eller 



