186 



Nu angifva, i glaclal-haddarna , Litorinne nar- 

 Iieten af en strandliiiea, men alia djupets mest be- 

 tecknande djur saknas, Oculinae, Turbinoliae, Celle- 

 poroe, Prinuioa lepadiFera och Alcyonium arboreum, 

 som icke kunnat iindga att lemna spar efter sig. 

 Tjugulem famnar ar det storsta djupet, som anty- 

 des af den i de understa, mergeliga och lei iga lagren 

 forekommande Nullipora, och 10 — 15 famnars djup ar 

 sannolikare att aiitaga som medeldjupet. Saledes har- 

 leder siV den iiibiiddade fauiians nordiska karakter 

 icke fVan djupet, der den lefvat, utan fran etl allmant 

 kallare klimat pa den tld da den lefde. Vid Wex- 

 ford i s.o. Iilaud fann James tillsanimans med van- 

 liga glaciala arter, sasom Purpura la pill us och Lito- 

 rina Jitorea, Turrilella incrassata (en Crag-form), en 

 sydlig form af Fusus, en Milra, som star nara en 

 spansk art, och i mangd Fusus anliquus var. con- 

 tra rius, en form, som under Crag-perioden, och har 

 afven under pleistocena tiden, var lika allman, som 

 den verkliga F. antiquus var sallsynt, och som sed- 

 nare blifvit funnen lefvande vid Yigo, tillsammans 

 med mera britiska former an de vid Astuiien ra- 

 dande, se ofvan p. 147. Allt detta antyder ett 

 sammanhang mellan den glaciala sjon och den span- 

 ska, med en mera sydlig karakter an som nu fram- 

 Irader i grannska[>et af dess fossila lemningar. Det 

 vill synas, som om en celtisk fauna icke da som 

 nu skilde den borcala faunan Iran den lusitaniska, 

 d. V. s. forhallandet var da har som nu vid INord- 

 Amerikas kust, der Cape Cod skiljer den sydliga 

 amerikanska faunan fran den arctiska, se arsb. 1840 

 — 1842, 161. Dertill fmnas i sodra Italiens plio- 

 cena lager, bland akta medelhafs-arter, vissa Roda 

 hafvets och Indiska oceanens species tillsammans 

 med celliska arter, nu utdoda i den trakten: Mya 

 truncata, Lutraria solenoides, Cyprina isiandica, Ostrca 



I 



