220 



strandeii, eller i oppet liaC, Inoni djupels ollka re- 

 trioner, i lugnt eller iipproidt vatlen. Allt delta 

 lior till den faunisliska forskningens uppgift. — For 

 att nil utrona livad som i livarje fall ar art, maste 

 vi saledes soka bestiimnia den forlianden varande 

 artens granser, mellan livilka dess karakterer varlera. 

 Vore nil bastai dbddning nagot allmant, sa blefve de 

 mojliga afvikelsernas antal mycket stort, eniedan 

 nya former da kunde alstras mellan tva olika ar- 

 ter, af alia deras varieteter, och pa nylt oka an- 

 talet af nominela arter, sa atl, om det ena djuret 

 hade karaktererna A-^B, det andra C+D, sa skiille 

 baslarder med karaktererna A+D, B+C, B+D, A+C 

 latt anses for egna arter, en antydning af den ota- 

 liga mangd former vi skulle fa att ordna, om ba- 

 stard bildnlng vore allmrinnare i djurrlket an den 

 ar, — For att reda de olika formerna af en art, 

 bar man biltills brukat uppsliilla dem sasom varie- 

 teter under a,, /3, y, etc., hvilka vanligast afsett far- 

 gens olikhet, medan de hos andra forfattare nagon 

 gang afven afsett formens, ehnru denna oftare for- 

 anledt bildandet af en ny art. Hos Litorina obtu- 

 sala L. bar man t. ex. uppstallt ett antal varieteter 

 efter fargen, och tillika velat finna for dessa fiirg- 

 varieleler olika och egna former. Middendorff fann 

 nu, att fargen hos t. ex. var. fasciata Menke fore* 

 nades med formen hos var. unicolor Mke, o. s. v , 

 sa att antalet af sadana foreningar kan blifva ofant- 

 ligt stort, om det ocksa i naturen ar begransadt, 

 och, sasom Hancock visat vid Britonium undatum, 

 bundet vid djurens forekommande under vissa olika^^j 

 yttre inflytelser. Derfore kan det nu brnkliga ^^"^H 

 teckningssiittet icke bibehallas. — Det hogsta slaget 

 af varieteter aro de geografiska; de maste benamnas. 

 Ett annat slag aro de hybrida, som man kunde 

 kalla sa utan afseende pa deras utvecklingsursprung, 



