222 



ur (Ictta for den zoologiskn googrnlicn vi<^lii]^a ma- 

 terial kunna utvaljn cle furiuler, livilkas kombl- 

 nationer i sina bestandsdelar bero pa vaseiidtliga 

 orsaker, och saledes aro nodiga (or finnandet af all- 

 mant giltiga lagar. — iNaturveteiiskaperna maste 

 soka alt matematiskt ronnulera lagarna; vi niaste 

 soka nuineriska medelvarden nied deras aniplituder. 

 Man liar redan anviindt sadana i Malacologlen. Mo- 

 SELEYS undersokningar oFver snackornas geoinetriska 

 former lofvade mojlighelen att finna for hvarje art 

 en konstant, karakteiistisk vinkel for den logarith- 

 iiiiska spiralen. Naumann antnarkte likviil, att man 

 niaste «nata endast utsokt regelbundna exemplar ocli 

 alltid bortlemna sista livarfvet, hvilket iir mer eller 

 mindre oregelbnndet. Det blir derfore nodvandigt 

 att soka annu andra matt. D'Orbigny foreslog, att 

 Miata spirans vinkel, liela langden, sista vindlingens 

 hojd i forballande till det hela, samt suturens vin- 

 kel. Palaeontologerna hafva anvandt flera af dessa 

 matt. Sista vindlingens hojdiorliallande till det hela 

 iir icke sa konstant som D'OrbiGny antar, och der- 

 tned foljer, att afven spirans vinkel och snturvin- 

 keln aro foranderliga. Vi niaste derfore mata samnia 

 matt pa olika individer flera ganger, och viilja olika 

 matt i olika slagten. Chitonerna gifva flera ganska 

 anviindbara matt. De patellformiga snackorna er- 

 bjuda matningar af langd, bredd och hojd, samt, 

 genorn en linea dragen vertikalt fran spetsens inre 

 till mynningens stora diameter, spetsens lage. Der- 

 till kommer lutningsvinkeln och ficimre och bakre 

 sluttningen mot basalytan, och langden af radien 

 for framre och bakre delen af randen, hvilka ofta 

 bilda olika kroklineer. Middendorff fann, att hos 

 individer med Jag form (f. depressior, A^) spet&en 

 hade ryckt roera framat, medan den hos f. elatior A^ 

 var narmare central. — Middendorff anvander i 



