325 



nulatiotierna vika undan 1 samma man. Slutligen 

 ser man der fVamtrada ocli tillvaxa pa vitelli yta 

 en knol, skenbart homogen, liksom bestode den en- 

 dast af vitelli genomskinliga substans; men snart 

 oppnar sig denna knol vid andan och derur utgar 

 en genomskinlig, sferisk kula, som starkt bryter 

 Ijuset, och Hknar en liten sfer aF krystall af vid 

 pass ^V mm. diametei". Den bar sakerligen intet 

 yttre hylle, ingen nucleus. Denna genomskinliga 

 kula skiljer sig fullkomligt fran vitellus och for- 

 blifver, isolerad, mellan denna och ovariehyllet. Of- 

 tast forandrar den form och blir om nagon tid oval. 

 Efter delta antager vitellus hastigt sin forsta diame- 

 ter och sin sferiska form.- Dess in re bar nu intet 

 klart omrade. Granulationerna aro jemnt utbredda 

 i dess hela massa, aro finare, och hela massan mer 

 opak. Den utdrifna kroppen vill Q. icke anse for 

 froblasan, emedan den dertill ar for liten, ej eller 

 for froflacken, emedan man stundom ser tva, nagon 

 gang tre, hvar och en af den endas storlek. Q. vill 

 derfore anse dessa kroppar sasom bildade af en viss 

 qvantitet af den klara substans, som sammanbinder 

 vitelluskornen. Den utskjutna kroppen forblifver 

 qvar under klyfningens forsta tid, och synes derpa 

 sparlost upplosa sig. Q. fragar, om den mojiigen 

 blandar sig med den omgifvande vatskan, beklader 

 insidan af agghyllet och derigenom at dessa partier 

 forlanar den klara vitellus-substansens utmarkt pla- 

 stiska egenskaper. — Under hela denna tid forblir 

 agghyllet overksamt, och viket hogst oregelbundet. 

 En kort tid efter sedan den genomskinliga kroppen 

 ar utdrifven, borjar vitelli klyfning. Intryckningar 

 visa sig pa atskilliga stallen af ytan, men utplanas 

 ater, hvarefter, pa en obestamd punkt, en af dessa 

 intryckningar blir djupare, en fara som delar vi- 

 tellus i tva delar. Derpa blifva delarna tre — men 



