331 



dungskngeln" bestacnde .skiCva, hvilken delvis betiicker 

 de genom ofta fornyad bildning af "Wandungsku- 

 geln" forminskade klyfningskulorna. Eleinenterna 

 aC denna "Keim" foroka sig sednare annu mera, 

 under det att tillika einbryonens kropp anlagges, 

 och tillika masle ocksa klyfningskulorna annu ge- 

 nomga flera forandringar, atminstone sag Grube i 

 agg, der vitellus redan var nastan omgifven aF em- 

 bryonens bukviiggar, vitellus sammansatt af tre stora 

 ocli atla sma kulor. Klyfningskulor och "Wan- 

 dungsballen" ega enligt Grube inga niembraner; de 

 karnor, som funnos i alia de sednare och i nagra 

 af de forra, aro mahanda blasor, niahanda endast 

 gelee, mjuka, men temligen resistenta. — Kolliker 

 anmarker nu, att klyfningen i Clepsine-agget ar af 

 en belt egen natur, ocIj dels sluter sig till den to- 

 tala klyfningen, dels erinrar om vissa foreteelser vid 

 partiel klyfning, sardeles hos Cephalopoderna. Af- 

 ven hos dessa bildar sig, fore klyfningens begyn- 

 nelse, en samling af molekularkorn vid embryonal- 

 polen; der forekonitua iifven klyfningsdelar af myc- 

 ket olika storlek, lika Grubes stora klyfningskulor 

 och "Wandungsballen". Dessa sednare belraktar nem- 

 ligen Kolliker icke som nagot eget, utan endast soni 

 sma klyfningskulor bildade genom afsnorning af spet- 

 sen af de storre, alldeles som hos Sepia. Harfor 

 talar, utom analogien, afven Grubes afbildning Tab, 

 III, f. 15, der man ser de sma klyfnings-afdelnin- 

 garna sitta pa de storre kulorna, och dessutom har- 

 leder Grube sjelf sina "VVandungsballen" fran de 

 stora klyfningskulorna. Salunda vore Clepsine-iig- 

 gets klyfning foljande. Forst intrader vanlig total 

 klyfning, genom hvilken smaningom uppkomma 

 anda till nio stora vitellussegmenter; derpa, och till 

 en del under denna process, afsnoia sig spetsarna 

 af dessa segmenter, vid embryonalpolen, som sma 



