383 



blasans scga inneliall. De se icke ut att vara om- 

 irifna med iia^on mem bran, ocli, alt doma af deras 

 ijppkomst och sednare forhallande, synes icke tviF- 

 velaktigt, att de aro droppar af froblasans klara in- 

 neliall. Dessa klara kroppar forsvinna nu sma- 

 ningom, ocli gulan blir icke mera flackig, utan jemn 

 och nagot Ijusare; — dessa droppar hafva iitbredt 

 sig i dess massa. — Det visar sig saledes liaraF, alt 

 froblasan, sedan dess hylle forsvunnit, till sitt inne- 

 hall blandat sig med gulan, stundom omedelbart, 

 stLindom medelbart, sa att delta innehall forst son- 

 derfaller i ett mindre eller slorre antal droppar af 

 olika storlek. 



Efter froblasans forsvinnande forminskar sig 

 acfffets tvardiameter, sa att det blir mera lanijdraiTet 

 ovalt, och forblifver sedan vid den na form. Gulans 

 volum forminskas dervid. 



Redan foriit visade sig gulans periferiska massa 

 som en Ijusare zon, mindre rik pa fettkulor an 

 midten, i\ev dessa voro tatare samlade. Nu befinnes 

 denna Ijusare zon, som saknar alia fettkulor, vara 

 bredare vid gulans ena pol, medan dess morkare 

 del dragit sig mot den andra. — Genom gulans 

 volumforminskning, uppstar vid hvardera polen ett 

 alldeles genomskinligt mellanrum mellan gulan ocli 

 membrana vitellina. Gulan, som forut visade sig 

 egentligen endast sasom ett flytande innehall i denna 

 membran, ar nu omgifven af en egen membran, ge- 

 nomskinlig, strukturlos, genoratranglig for diffusion 

 af vatten, elastisk, och ar genom denna tydligen och 

 skarpt begransad emot dessa mellanrum. Det flui- 

 dum, som, genomskinligt, men kemiskt obestambart, 

 fyller dessa mellanrum, ar den ur gulan afskilda 

 del, som gor dess volumforminskning. I detta flui- 

 dum ser man oftast en till fem runda, klara, storre 

 eller mindre kroppar, som an ligga alldeles fria, an 



