483 



koiikav basis. Men nu borja alia vinklar att af- 

 rundas och oblltcreras, och djuret syiies ga tillbaka 

 till den rundade formen. Sprotena la nagra flera, 

 men oregelbundna korta grenar, men lorlora af sina 

 gamla. Ungarna, som hittills simmat i ytan, sankte 

 sig nu mot bottnen, der de stannade, fria, men med 

 troga rorelser. Sproten oblitererades an mera, dju- 

 rets form blef mera sferisk, och dess volum min- 

 dre. TJLigu djgn efter befiuktningen var analopp- 

 ningen utstaende, besatt med knolar, det inre visade 

 liksom tecken till en vriden larm, anus och munn 

 hade annu starka cilier, men ofriga delar endast 

 svaga och spiidda, och ciliernas lorelse var sa svag, 

 att den icke flyttade djuret. Slutligen, pa tjugutredje 

 till tjugufjerde dygnet, var ungen en liten ororlig 

 rund kropp, munn och anus otydliga, cilierna en- 

 dast bojde sig belt svagt. Ytan var kulbetackt, som 

 i klyfningens sista stadier, och omgifven af en hya- 

 lin hinna, som bar pa ett stalle en intryckning, om- 

 gifven af cilier, kanske en aterstod af dem, som 

 oingafvo munnen, kanske en ny bildning. 1 detta 

 tillsland dogo alia de ungar, som upplefvat det. 

 A. S. N. 3 ser, VI [I, 80. 



Krohn behandlade i en skrift: Beitrag zur 

 Entwickelungsscliichte der Seeigellarven, Heidel- 

 berg, 1849, samma amne. Han gjorde konstig be- 

 fruktning af aggen af Echinus lividus Lamk. Det 

 mogna agget bestar af agghylle (vulgo chorion), 

 vitellus, froblasa och froflack. Froblasan forsvinner 

 icke, sasom enligt Derbes, fore befruklningen. Vi- 

 telli roda farg tillhor kornen. Agghyllet liknar i 

 bog grad zona pellucida i ryggradsdjurens agg. Det 

 ligger tatt intill vitellus, utan spar af albumen, och 

 ar mycket genomskinligl. Omkring en half timma 

 efter befruktningen aflagsnar sig hyllet fran vitellus, 

 genom endosmos, och visar sig derpa besta af tva 



