486 



mania, hvilkas inre sprot nu framtrada. Larvens 

 ro reiser iiro nu liastigare an forut, ocli blifva har- 

 cfter langsammare. Kroppen vaxer i liingd ocli blir 

 kilformig. Hudens celler innelialla annu vltellus- 

 korn, men i rlngare antal, hvarigenom huden iir 

 genomskinligare. Anus intar ej mera mldten af 

 jjakre ytan, utan bar flyttat sig nagot uppat. De 

 bakre armarna iiro liingre och divergera. Alia spro- 

 ten iiro forlangda, isynnerhet de blifvande klubb- 

 formiga. De bagformiga sproten borja att visa sin 

 krokning. Hudens celler alltmer otydllga, men iinnn 

 med finkornigt innehall. Pigmenttlackar i huden. 

 Tarmkanalen, starkt bojd, bar pa fjerde dagen af- 

 snort sig i tre afdelningar, af hvilka magen ar tyd- 

 ligast. Nu bryter tarmkanalens hittills blinda anda 

 genom yttre betackningen, ocb munnen framtrader. 

 Sproten bafva fatt taggar. Kroppen blir allt langre. 

 De bakre armarna aro smalare, spetsigare. De friimre 

 armarna anliiggas. Munnen blir storre. Pa femte 

 dagen blir kroppen mera paronformig. Tarmkana- 

 lens afdelningar aro tydligare; tarmens ocb magens 

 inre yta flimrar; djuret ater. Hudens celler bafva 

 ej mera vitelluskorn, utan hom.og'en substans. Pa 

 sjette dagen ar paronformen iinnu tydligare; bakre 

 ylan ar mycket starkare hvalfd; pigmentet i huden 

 ar rikare. Pa den sjunde bar larven -^jj millim. i 

 langdj pa den attonde iir svalget bekladt med svin- 

 gande cilier. Pa elfte dagen ar kroppen ej mycket 

 forandrad; larvens Ifingd iir | milbm. Nu ar lar- 

 ven sadan som Derbes aftecknar den pa sin fig. 

 18, innan den af honom beskrifna aterbildning bor- 

 jar, som utan tvifvel ar anomal och beroende pa 

 sjukdom. Den glasklara kroppen ar aflangt paron- 

 formig. Den ofra tjockare iindan ar djupt urhol- 

 kadj munnen ligger pa den stupande ytan deraf, 

 omgifven af tva ofre och tva undre, langre armar. 



