492 



sidan, don sorn lorst sasom skifva fVamlradde hos 

 larven, ar den dorsala, den sednarc, nakna, den ven- 

 trala, ty niirmasl den ligga, under huden, och nied 

 sin konvexa sida niirmast denna, i en vid krets med 

 spetsarna mot hvarandra, de fern tanderna, som be- 

 sta af tat massa, sasom hos utbildade sjoborrar, 1. c. 

 t. 7, r. 9, 10. Analoppningen, i midten af den an- 

 dra sldan, ar antydd, 1. c. t. 4, f. 8, men iinnn 

 betackt af larvhuden. Att de nu utbildade djuren 

 vei'kligen aro Ecliiner, bevisas af deras form, af" tan- 

 derna oeh dessas sammansrittninir, a I" suoffotternas 

 byggnad, soni ar Ecliinernas, ej Cidaris-arternas, ej 

 Spatangernas, aF Pedicellarierna, som aro trearmiga 

 (en gang sags en tvaarmig), medan de hos Asteri- 

 erna, med ett undantag, Luidia maculata fr. Japan, 

 iiro Ivaaimiga. Det aterstar nu for de unga Echi- 

 nerna alt utbilda skalet och de stjelkade pedicella- 

 rierna, och att, sedan de upphort att foras af flim- 

 merrorelsen, sjunka till bottnen, der man trafFar 

 dem af 3 — 4 lin. diameter med utbildadt skal, 

 strafva taggar och en Ijust gulgron farg med sma 

 bruna fliickai'. 

 Pluteus- 1 mycket ofverensstammande med sjoborrens 



pjiura. ijjj.yjj|jgt5,^^{ ;|p Ophiurans, som Johannes Mueller 

 upptiickte. Larven liknar i allmanhet den af Echi- 

 nus, och bcskrefs forst, i forvantan pj\ dess vidare 

 ulveckling, undei- namnet Pluteus paradoxus, M. A. 

 1846, 108^ 1847, 160. Forsta tecknet till Ophiurans 

 utveckling i och ur dess inre bestar deri, att vid 

 sidan af magen och svalget fiamsta vissa blindtarm- 

 lika figtirer, som slulligen sasom en krans omgifva 

 magen, och trada fram ofver djurets yta, 1. c. t, 1. 

 De utgora Ophiurans discus. Derpa visa sig, utan- 

 for omkietsen af dessa, fem par andia, som iiro 

 armarnas forsta anliigguing, i det hvarje par inbor- 

 des smaller tillsammans. Ophiuran ligger snedt pa 



