422 



bildade, paronfoimign ; den breda anclan ar 

 framre. Kroppen, som beslar al' en klar, struktur- 

 los, icke kontraklil, i ytan niahanda fastare substanj 



bakre ba]ft( 



>d 1; 



baki 



ar pa Dakre najrten Desatt mea langa i^akat n 

 tade flimrnerbar, saint bar pa buksidan en nagot 

 utstaende del, som syntes hafva en bten rund opp 

 ning, mabanda en niunn. I det in re ses en bias 

 och tva kalkkorn. Af dem ar blasan storst, half^ 

 sferisk, belagen i midten, med sin platta yta tati 

 ofver buksidans oppning. Der denna yta forena 

 med den otriga balfsferiska ytan, bar den en krets 

 formig, af tva balfringar saojniansatt, fortjocka 

 granulerad rand. De tva kalkkornen aro nasta 

 ovala, ligga nara hvarandra, i ryggen, framfor bla 

 san. Blasan knnde vara en mage; kalkkornen bafv 

 nagon likbet med otolitber. Dessa embryoner ut- 

 vecklas sa, att i vatskan i Dicyemas kroppshala^^ 

 framtrada keimceller, som forcikas ocb vaxa tilvHI 

 0,0036 — 0,0045 lin. ocb nastan fylla baligheten, hvar- 

 vid de ordna sig i enkel, dubbel, nagon gang ti^e-^^ 

 faldig rad. Hvarje cell forvandlar sig till ett l^loj^H 

 af fyra, sex eller flera mind re celler, der pa till en 

 skenbart homogen sferisk massa. I denna, som blir^—, 

 forst oval, sedan paronformig, npptrada forst kalklHI 

 kornen, derpa blasan, bvilken synes nppkomma at 

 tva sammansmalta cellartade delar, sist komma Aim- ^ 

 merharen, i borjan ororliga, slutligen, under em-i^H 

 bryonens tillvaxt, fria, rorliga. Inom keimcellernas 

 rader utgar denna utveckling, miirkvardigtvis, fran 

 vissa "bildningspunkter". I den framre kroppshalf- 

 len, aldrig i den bakre, borjar den i en eller tva 

 celler, som forvandlas till embryoner, ocb fortskri- 

 der derifran framat ocb bakat, sa att man far en 

 rad af tio till tolf embryoner, af bvilka de mest 

 ntvecklade ligga, vanda fran bvarandra, i midten, 

 och framfor hvardera en rad af allt mindre utveck- 



