478 



ligeti liHsfigt (Jcmia liittllls klolforniiga kiii na ; begge 

 andania svalla, miilteii fortuunas och delar sig slut- 

 ligen lielt och hallet, sa att tva kometforrniga kar- 

 iior ligga mot hvaiandra rned deros svansar. Dessa 

 svansroimii>a hilianij^ drajT^a siij o^anska hasliot till- 

 baka till de kLdfornilga massorna, ocli man har tva 

 karnor. Redan fore delningen liar den lusprung- 

 liga kiirnan tilltagit i massa och gor det annu mera 

 under debiingen, sa att hvardera af de bada nja 

 karnorna har, niira nog, den urspiungligas storlek. 

 Men tillika tyckes deras substans hafva blifvit mera 

 flytande. Sedan de begge karnorna nagon tid legat 

 bred V id hvarandra och gatt nagot mera isar, upp- 

 star en insnorning pa gulan, hvarigenom denna son- 

 derfaller i tvenne till hvarandra hiiftande halfvor, 

 och hvardera karnan nil liar en omgifning af vi- 

 lellussubstans. — Baer anmarker, alt, afven enligt 

 KOLIJRER och Bagge, froblasan lullkomligt forsvin- 

 ner, livilket ar emot ofvan anforda iakttagelser; 

 men Baer har ej funnit nagot enda moment, der 

 karnan felades. Till och med i f^rodaijijet menar 

 lian hafva, efter befruktningcn, aterfunnit froblasan, 

 ''men sa fluid och kanske utan hylle, att den icke 

 lat sig framstallas i sin helhet'^ Hvardera af de 

 tvenne karnorna forlanger sig nu och delar sig i 

 midten i tva karnor, omkring hvilka vitellusmassan 

 ocksa delar sig, sa att det hela blir fyra samman- 

 haftande massor. Hvarje fjerdedel afrundar sig sa, 

 att midten blir tom. Dessa quadranters delning gar 

 for sig pa det siitt, att det nya skottet (Aussprossen) 

 star lodriitt pa de narmast foregaende. Sa fortgar 

 det med nya delningar, i det for hvarje ny vitellus- 

 del en karna formar siij ffenom delninof af en forut- 

 varande. Dessa in re massor, som vi kallat karnor, 

 synas nu vara bestiinidt fluida; en omgifvande hinna 

 torde bilda s\<y forst efter nagfon hvilotid. Atmin- 



