391 



poinatia, Lynina3iis stagiialis. Deras aiital iir regel- 

 inassigt eii eller tva, siillan tie, akirig rriera. Enligt 

 Rkiciiert forsi^ijar deras bildnintr salmida: sa snart 

 den forsta klylningskulan iippstatt, blldar sig deri 

 en kaina, som bestar endast kort tid ocli derpa 

 iipploser sig. Nu delar sig, genom endogen bild- 

 ning, den kainlosa (orsta knian i tva, livilka, sa 

 snart de aro fullbildade ocli bllfvit IVia, hvardera i 

 sig alstra en karna, som ater, efter kort bestand, 

 Iipploser sig, o. s. v. Einot denna asigt iippsliiller 

 KoLivlKER ater sin iildre, att karnorna (enibryonal- 

 cellerna KoiJ.. antea) alstras icke oaHuingigt at hvar- 

 andra, utan sa, att ur en af dem uppsta genom 

 endogenesis tva nya. Kiirnan felas aldrig i nagon 

 klybiingskula ; aldrig liar Kolliker saknat den, der 

 kulan kimde isoleras och komprinieras, men viil bar 

 lian sett tva, sasom Siebold ocli BaggE, nagon gang 

 till ocli nied f'yra. Sin forr einot Bagge Frani- 

 stiillda asigt, att karnornas forokning sker genom 

 endogenesis ocli icke, genom delning, liar KolmkeR 

 ("nnnit bekriiltad af sednare undersokningar, ocb til- 

 lai»<T:er, att i livarje karna <2^ar nukleolernas lorok-- 



Do' •' r? 



ning (Fordubbling) lore dotterkarnornas bildning. 

 — Karnornas forokning foregar alltid kulornas del- 

 ning. En sig delande kula hade aldrig en enda 

 karna, men viil sagos i manga fall enkla kulor med 

 tva karnor; hos Ascaris acuminata, nigrovenosa, 

 Strongybis auricularis sags alltid forst fordubbling 

 af karnorna och nagon tid derefter insnorning och 

 delning af kulorna. Men kompression ar liar nod- 

 vjindig. — Af dessa observationer anser Kolliker 

 den slutsats lolja, att karnornas forokning och ku- 

 lornas delning ej iiro af hvarandra oberoende pro- 

 cesser, utan alt den forra betingar den sednare. 

 Delta framgar ocksa, antager ban, ur hvad vi kanna 

 om endogen och fri cellbildning omkring kiirnor 



