430 



chium till en del liistad vld icspiiationshalans biik- 

 yta. Olver betydelsen af de (yra s. k. ryfjrgrallorna 

 liar Sars ej kommit till klarhet. De ligga i en 

 liingslara, i luedellineen, pa ofra sidan at" respira- 

 tionshalan, och stracka sig fraii hjertat till mot tVainre 

 oppningeii. Fran deras Iramre nedat bojda iinda ut- 

 gar pa hvardera sidan en mycket smalare fall, en 

 fortsattning af dem, och loper forst bagformigt utat 

 och nedat mot respirationshalans bukyta, derefter 

 bakat och inat, tills den vid galens Iramre anda 

 forenar sig med den motsvarande. Hjertat beslar af 

 fyra samnjanhangande blasor. Sars hekraftar EscH- 

 scHOLTz's uppgift, att sedan det genom samman- 

 dragningar fran ena andan drifvit blodet i en rikt- 

 ning, haller det stilla och sammandrar sig derpa 

 fran den andra iindan, for att drifva blodet i mot- 

 satt riktning. Under tio till sexton sammandrag- 

 ningar bakifran framat drefs blodet, som visar vat- 

 tenklara, Ijusgula, ganska stora kulor, framat i en 

 langsefter och i ryggfallorna beliigen kanal, fran 

 dennas framre anda i ryggfallornas ofvan namnda 

 bagformiga fortsattningar, anda till galens framre 

 arida. Derefter flot det vidare langsefter och under 

 galen, upptog det i galen befintliga arteriela blodet, 

 och gick tillbaka in i hjertat genom dess bakre 

 anda. De namnda kanalerna syntes vara slutna 

 karl. Under detta kretslopp afgaf det i ryggfal- 

 lorna belagna karlet (aorta) at bada sidor mycket 

 blod, som syntes lopa icke i slutna kiirl, utan i 

 rannor, urhalkade i kroppmassan och anastomose- 

 rande med hvarandra. Det langsefter galen till 

 hjertat atergaende karlet, gal-ven eller vena cava, 

 upptog deremot blod ur manga dylika rannor. Se- 

 dan hjertat i denna riktning drifvit blodet, stod det 

 stilla ett ogonblick, och begynte derpa att samman- 

 draga sig i sin framre anda, hvarigenom blodet drefs 



