475 



l)eias. Afven lios Asteracantljiou Miilleri hlef en 

 kolflik process qvar pa stjernans veutrala sicia, och 

 forsvinner der smaningom. Det ventrala bihanget 

 hos den amerikanska arten aiiser Dfsor for en slags 

 vitellussack. Da delta utskott ar ventralt, kunna de 

 primiliva utskotten hos Ecliinastcr-larven icke alia 

 forvandlas i madreporplaten. Men tva af dem sag 

 SarS flytta sig iippat ryggen och forsvinna der, 

 hvarest madreporplaten ar. Mueller tvder denna 

 hastiga och enkla utveckling pa foljande vis. Ett 

 ytterst kort, nastan enibryoniskt larvlillstand ;ir For- 

 handen, och det torde dei fore val vara, att dessa 

 larver fore sin for vand ling icke ega nagra narings- 

 organer och ingen niiinn, ehuru en niera samnian- 

 satt byggnad ar saniiolik af afsattuingen af kalk- 

 jord, soni forsiggar innan den blifvande sjostjernan 

 fatt sin mnnn oppen. Larvens axel ar icke den- 

 san)ma som sjostjernans. Sasoin larvens axel be- 

 traktar Mueller, i ofverensstainmelse nied forhal- 

 landel hos aiidra Echinoderni-larver, en linea dra- 

 gen fran en dorsal inlerradius i stjernan till niot- 

 svarande ventrala interradius, hvilken linea samman- 

 faller med den sednare bildade stenkanalen och 

 madreporplaten. "Larven, sa enkel den ar, kan of- 

 van och nedtill hafva sina utskott. Dessa synas an 

 vara symmetriska, tva ofvan, tva nedan, an blott tre 

 eller ett, och niir sjostjernformen upplrader, qvar- 

 blifva dessa utskott an pa bada sidor, an pa en, 

 hos Asteracanthion Miilleri atrninstone ett ventralt, 

 hos den af Agassiz och Desor iakttagna Echinaster 

 endast ett ventralt, som n)aste betraktas sasom lor- 

 liingnlngen af deu enibryoniska larvens axel. Da 

 denna ventrala stjelk, sasom den afbildas och be- 

 skrifves af Agassiz och Dfsor, icke sammanfaller 

 med 6cn sednare blifvande munnen, iitan star pa 

 sidan om denna, synes del stalle, der denna ventrala 



