512 



Galerites och Pyriiia. Men dc bada grupperna bi- 

 behalla sig icke ined lika beslandigliet i foljande 

 perioder. Medan Nucleobdenia iitvecklas betydligt 

 i terticirperiodcn, da utmarkt stora arter af Ecbi- 

 nolampas ocli Pygoi hynclius frarntrada, forsvlnna 

 Echinoneidenia niistan fullkombgt, sa att i niiverl- 

 den endast ett slagte alerstar, Echinoneiis. — Bland 

 Spatangoideriia, de hogsta af klassen, aro Holaster, 

 Toxaster, Ananchytcs, Dysaster de aldsta och tiJlika 

 de, som sakna pedicellarler, och rnest nanna sig 

 Cassiduliderna, nemligen genom en egen disposition 

 af tuberklenia, som aterkallar Galeriternas. Dysa- 

 ster narmar sig dessntom Cassiduliderna genom mun- 

 nens form, som ej ar tvalappig, utan naslan fem- 

 hornig, och genom ambulakrernas struktur pa undra 

 sidan. De aro de enda Spatangoiderna fran Jura- 

 perioden. — Hvarje geologisk period har saledes 

 afven bar sin forherrskande karakter, uttryckt i re- 

 presentanterna af en klass, "le caractere de I'epoque". 

 — En efter formalionerna ordnad forteckning pa 

 fossila Echinider afslutar arbetet. A. S. N. ser. 3, 

 VI, 311 j Vlll, 358. 



Forbes fann Echinocyamus pusilliis identisk med 

 en pliocen art fran Medelhafvets kuster, en miocen 

 fran Touraine och i Crag, en eocen i Pariserbac- 

 kenet, A. N. H. XIII, 518, och Philippi visade, att 

 den iir sa foranderb'g till formen, att de af Agas- 

 Siz uppstiillda arter till en del maste sammanfalla. 

 W. A. 1845, 356. 



Gras, Description des oursins fossiles du de- 

 partement de I'lscre, 8:o 6 pi. Paris 1848, Masson. 

 avec additions. 



SoRiQUET, Echinides du departement de I'Eure, 

 Bull. Soc. geol. YI, 441. 



Desor, 



