546 



Lesson anfort, sta i forbindelse med sugarna. Ma- 

 gens ofra yta ar belagcl med en brun,' kornig massa, 

 med manga djiipa faror, som ar lefvein. Vid ba- 

 sen af sugarna sitta snia greniga caeca, som aro 

 ovarierna. 



Krohn undersokte luftkanalerna hos Velella 

 och Porpita. Den broskartade skifvan hos dessa djur 

 ar fylld med koncentriskt ordnade luftkammare, som 

 genom runda oppningar kommunicera med hvaran- 

 dra. Fran dessa kammare, hos Velella likval endast 

 fran de midt i skifvan belagna, utga mycket tal- 

 rika, mangfaldigt slingrade och forgrenade, men icke 

 anastomoserande luftkanaler, som silfverfargade ge- 

 nomga den morka lefvermassan och sprida sig un- 

 der huden pa djurets ventralsida. Deras mikro- 

 skopiska byggnad synes vara ganska markvardig. 

 Luften i dem hariorer antingen fran atmosferen, 

 eller ar den, som i fiskarnas simmblasa, en produkt 

 af organisk afsondring, hvilketdera ar ovisst. Wgm. 

 A. 1848, 30. 



Huxley har undersokt Physalia. Han delar 

 djurets kropp i luftblasan och de mer eller mlndre 

 langa bihang, som nedhanga derlfran. Blasan be- 

 star af en yttre hinna, och en inre, den egentliga 

 luftsacken, hvilka aro forenade endast i en punkt, 

 der de ocksa aro oppna utat genom ett litet sam- 

 mansnorpt foramen, alltid belaget pa ofra sidan. 

 Bihangen aro mycket olika tillstorlekj de storre sitta 

 utat, de mindre, utvaxande i n)ellersta delen. De 

 aro af tre slag: magsackar, tentakler och corpora 

 cyathiformia. Magsackarna "upptaga rofvet", men 

 det ar oafgjordt om den digererade fodan cirkule- 

 rar i de cilierade vattenforande kanalerna eller belt 

 och ballet absorberas af belt andra kanaler. I sed- 

 nare fallet synas de i magsackarna befintliga villi 

 hafva funktionen att absorbera narande iimnen och 



