110 



Generationsvexel netop slaae over i det mest afgjerende 

 Bevis for Rigtigheden af den ferste Opfattelse. Ved at 

 opfatte de indbyrdes mest forskjelligartede Skud som Indi- 

 vider af een og samme Art ere vi overhoved komne til 

 en dybere og betydningsfuldere Opfattelse af Individet, 

 der ikke mere kan synes paradox, naar vi see, at den fin- 

 der sin Bekraeftelse selv i Livets hoieste Kredse paa Indi- 

 videts aandelige Udviklings Gebet. Eller ere Forskjellig- 

 hederne i menneskelige Individers aandelige Begavelse og 

 Uddannelse mindre betydningsfulde end dem , vi have 

 iagttaget hos Skuddet i morphologisk og physiologisk Hen- 

 seende? Og finde vi ikke en lignende gjensidig Supple- 

 ring og Arbeidsfordeling blandt Familiens, Statens og 

 Folkenes Individer ; kan ikke det menneskelige Individ 

 blive ligesom blot et Organ? See vi ikke Menneskeslaeg- 

 tens Udvikling knyttet til en Generationsfelge, i hvilken de 

 efterfelgende Slregter bygge videre paa, hvad de foregaaende 

 have begyndt, og ligesom Grene stette sig til den tidligere 

 Stamme og drage Naering af den, i hvilken Slaegter slutte 

 sig til Slaegter, Slaegtskredse til Slaegtskredse , forat den 

 menneskelige Tilvaerelses Opgave kan haabes 10st og f0rt 

 til sit endelige Maal under Individets bestandigt fornyede 

 Arbeide? 



