15 



ten af Str0m0), som er 2200 Fod og ganske lodret. Disse 

 Forbjerge , som Faeringerne benaevne forskjelligt efter de- 

 res meget forskjellige Skikkelser*) afflade sig indad mod 

 Landet under Yinkler af 20-40 , saa at man, efler at vaere 

 stegen temmelig jaevnt op ad det yppige Gr0nsvaer , hvor- 

 med Bjerget er beklaedt lige til Toppen, pludselig staaer 

 ved den steile, svimlende Skraent. Udenfor disse Forbjerge 

 findes oftest store, lasrevne Klipper, som deels ved deres 

 egen Form, deels ved deres Forbindelse med hverandre 

 eller med Bjerget, danne allehaande eventyrlige, pragtfulde 

 Skikkelser. En saadan Klippe kalde Faeringerne "drangur" 

 eller "tej-rur" (o: en Stang, svensk "s/0/'"), og man kan 

 traeffe dem ved alle 0erne. Snart ere de foroven for- 

 bundne med Bjerget, saa at der dannes en uhyre stor 

 Port, hvorigjennem man kan roe, snart staae de taet hid 

 til det, saa at Seen naeppe kan faae Plads derimellem; 

 snart see de ud som en umaadelig stor Finger, f. Ex. 

 Trollkonufingur paa Vaag0 (omtrent 1000 Fod h0i), snart 

 som Menneskeskikkelser, f. Ex. Risin og Kjellingin, NV 

 for 0ster0 (omtr. 300 Fod). Undertiden reise de sig som 

 en Muur foran den egentlige Fjeldvaeg, saa at der imel- 

 lem dem dannes et rummeligt Basin, f. Ex. ved Fugle- 

 bjerget ved Vestmannahavn. "Enhver bar sine Skjen- 

 beder," siger Sir George Mackenzie, "og der er naeppe 

 noget Forbjerg eller nogen 10sreven Klippe, som jo frem- 

 viser en eller anden Saeregenhed, forbimden med Pragt." 

 Den smukkeste Situation af denne Art bar man i det 

 Parti, der dannes af "Drengene" i Dragasund, sect fra 

 B0 paa Vaag0**). Ved S0rvaags-Fjordens Sydhuk staae 



*) nfpa, niiggva, stapi, stakkur, htivd osv. 



**) Anbragt som Titelkobber i Lyngbyes "faroiske Kvceder*. 



