44 



Tungen, den blade Ganevseg, Drebelen og Mandlerne spille 

 en aktiv Rolle ved Tonedannelsen og underkastes h0jst 

 forskjellige Formforandringer ved Frembringelsen af de for- 

 skjellige Toner. Ikke mindre vigtig for Tonens Vellyd er 

 Naesehulen, navnlig ved den Gjenlyd, som Tonerne her 

 faae, og Enhver veed, hvor ubehagelig slaebende eller snev- 

 lende Tonerne lyde, naar Naesen ved Snue eller andre 

 sygelige Tilstande er stoppet. Ogsaa i denne Henseende 

 er der meget oplyst ved praktiske Fors0g, idet den for 

 omtalte, af Stemmens Physiologi i h0j Grad fortjente 

 Naturforsker (Job. Muller) ikke bar ladet det blive staaende 

 ved Experimenter paa udskaarne og afskaarne Luftror, 

 men bar udf0rt Experimenterne videre og derved prak- 

 tisk godtgjort Mund- og Naesehulens Betydning for Tonens 

 Klang. Til dette Ojemed bar ban nemlig frembragt Toner 

 ved kunstig Anblaesning af Luftror, der vare i deres na- 

 turlige Sammenhaeng med Mund- og Naesehulen, idet ban 

 bar udpraepareret hele Hovedet og den forreste Deel af 

 Halsen med samt Strubehovedet og Struben i deres aldeles 

 naturlige Sammenhaeng, og ved nu at behandle Stemme- 

 baandene paa samme Maade , som vi have h0rt ved 

 bans f0rste Fors0g, bar ban opnaaet at frembringe 

 Toner, der vare det levende Menneskes fuldkomment 

 lige. 



Hos Dyrene vise de selvsamme Love sig at vaere 

 gjasldende for Toners Dannelse som hos Mennesket, men 

 som bekjendt er kun et meget ringe Antal Dyr istand til 

 at frembringe musikalske Toner, nemlig Sangfuglene. I 

 hele Pattedyrsklassen findes ikke en eneste Art, der kan 

 frembringe en musikalsk Tone, end sige da hos Krybdyr 

 eller Fr0er; deres hele Stemme reducerer sig til meer 

 eller mindre ildelydende Skrig eller Br01, der netop ved 



