46 



maaer ban ikke at opfatte den rene musikalske Tone, eller 

 bar ban, som man siger, ikke Ore" forMusik, saa bliver 

 den frembragte Tone ubestemt, mislydende og falsk; ja 

 mangier Individet aldeles 0re for Musik, vil ban heller ikke 

 kunne frembringe nogen Tone. Dette aandelige Ore, der 

 i hajst forskjellig Grad er tilstede bos Menneskene , men 

 neppe mangier aldeles bos noget Menneske, der ikke er 

 Idiot, er af Dyrene kun givet ganske enkelte Fugle. Det 

 maa paa ingen Maade forvexles med det legemlige Ore, 

 thi dette laegger ingensomhelst Hindringer ivejen for Dy- 

 rene; Hunden, der ofte barer langt skarpere end Menne- 

 sket, og som n0je formaaer at adskille alle Nuanceringerne 

 mellem en truende og en kjaelende Tiltale, er aldeles d0v 

 for Forskjellen mellem Tonerne, den yttrer i det Hejeste 

 en kjendelig Uvillie mod al Musik. Som alle andre Evner, 

 hvad enten de saa refereres til Aanden eller Legemet, kan 

 det musikalske Geb0r uddannes og opnaae en forskjellig 

 Grad efter det forskjellige Anlaeg, kun hvor alt Anlaeg 

 mangier, bliver med det Samme al Uddannelse umulig. 

 Ikke alene Mennesket kan laere at synge, men ogsaa Fug- 

 len ; det er en bekjendt Erfaring , at to Sangfugle af for- 

 skjellig Art ved at vaere iBuur naer hinanden efterhaanden 

 modiflcere deres Sang den ene efter den anden, ikke at 

 tale om, at enkelte Fugle kunne laere fuldkomment at efter- 

 ligne menneskelige Melodier. 



For dem af d'Hrr. , der maatte vaere ubekjendte med 

 Physiologien i det Hele, kunde det synes at veere en meget 

 forunderlig Ting, at et Menneske, der formaaer at opfatte 

 en Tone, blot behover at ville gjengive denne, for at den 

 af sig selv skal fremkomme; thi det skulde synes, som om 

 ban dog ogsaa behevede et n0je Kjendskab til den Frem- 

 gangsmaade, ban b0r vaelge for at frembringe Tonen. Ved 



