

49 



Sprog, men ethvert saadant Sprog kan paa ingen Maade 

 fremhjelpe Individernes Udvikling; thi der gives, som vi 

 senere skulle here, aldeles utvivlsomme Tegn paa, at Dyrene 

 ogsaa have et Sprog, et Indbegreb af Meddelelsesmidler, 

 som netop af den Grund har vaeret ude af Stand til at 

 fremme Dyreslaegternes Udvikling, at det vaesentligst kun 

 indeholder Tilkjendegivelse af ajeblikkelige Fornemmelser, 

 men faa eller ingen saeregne Udtryk for abstrakte Begreber, 

 kun svage Udtryk for Aandens Bevaegelse i forskjellige Ret- 

 ninger. Den menneskelige Aand feler paa sin Side en al- 

 deles uimodstaaeligTrang til at aabenbare sig gjennem et 

 Sprog, i hvilket Aandens Ejendommeligheder da afpraege 

 sig ; et raskt og udtryksfuldt Sprog ansees med Rette som 

 et. Kjendetegn paa en livlig Aand, S0vnighed og Traeghed 

 i Aanden giver Slaeben og Livleshed i Sproget. En 

 naermere Udvikling af det gjensidige Forhold mellem Sprog 

 og Aand tilkommer det imidlertid ikke Physiologien i streng 

 Forstand at give, den har derimod at gj0re Rede for Frem- 

 bringelsen af de enkelte Elementer, og dertil ville vi der- 

 for nu gaae over. 



Ethvert Sprog, og ved Sprog forstaae vi her alene 

 Talesproget, idet vi lade de ikke mindre vigtige Former af 

 Sproget, nemlig Skriftsproget og Gebaerdesproget, ude af Be- 

 tragtning, bestaaer som bekjendt af Vokaler og Konsonan- 

 ter, hvis Forskjelligheder betinges ved den forskjellige Maade, 

 hvorpaa de i Strubehox edet dannede Lyde ved de i Mund- og 

 Naesehulen indeholdte Dele blive forplantede, afbrudte eller 

 i det Hele taget forandrede (artikulerede). Til Bogstaver- 

 nes Dannelse herer en fuldstaendig Samvirkning af det 

 egentlige Stemmeorgan, Strubehovedet, med de ovenfor 

 dette beliggende nysnaevnte Organer; thi Mund- og Naese- 

 hulen alene kunne ikke frembringe Bogstavlyd, dertil 



4 



