53 



nok. Maaden hvorpaa de enkelte Bogstavlyd sammen- 

 saettes til Ord og de enkelte Ord til Saetninger, den Beto- 

 ning og det Udtryk, som meddeles de enkelte Ord, 

 er ikke mindre vigtig og forudsaetter ligesom Sangen 

 en aandelig Evne. Men naturligviis udfordres tillige for 

 at undgaae Fejl i Udtalen en sund Tilstand af Luftvejen, 

 uden hvilken Talen bliver haes eller skurrende, samt et 

 neje afpasset Forhold imellem Virksomheden af de enkelte 

 i Udtalen deelagtige Organer, uden hvilket saavel L ae s p e n 

 som den ejendommelige krampagtige Maade at tale paa, 

 der kaldes Stammen, ikke kunne undgaaes. Yed om- 

 hyggelig Opmaerksomhed og Agtpaagivenhed kunne imidler- 

 tid de sidste Fejl i Udtalen rettes, ligesom der for at op- 

 naae en smuk og korrekt Udtale i det Hele fordres megen 

 0velse og n0je Agtpaagivenhed paa sig selv. Barn, der 

 begynde at tale, opnaae f0rst efter flere meer eller mindre 

 mislykkede Forsog den Evne at kunne udtale de vanske- 

 ligere Bogstaver rigtigt. Med Hensyn til dette hojst inter- 

 essante Forhold, til den Maade hvorpaa Bern laere at tale, 

 tillader jeg mig imidlertid at henvise d'Hrr. til en for nogen 

 Tid siden udkommen Afhandling*) af min beremte og ud- 

 maerkede Laerer, Prof. Eschricht, i hvilken alle herhen h0- 

 rende Spergsmaal ere afliandlede og oplyste. Ved denne 

 kan jeg selvfelgeligen ikke have Noget at tilfeje eller for- 

 andre. Hos den dannede, intelligente Mand og endnu 

 mere hos den egentlige Taler forbinder sig med den 

 rigtige og tydelige Udtale af Ordene et tydeligt Praeg af den 

 Talendes indre Felelse, hvad enten det nu er Overbeviis- 

 ning om bans Ords Sandhed eller Bevaegethed over deres 

 Indhold, og i den Lethed, hvormed en saaledes tilkjende- 



*) Wie lernen Kinder sprechen Berlin 1854. 



