54 



givet indre F01else meddeles Tilhererne, ligger Betingelsen 

 for Talerens Opgave, at meddele Tilh0rerne den Stemning, 

 ban selv er i eller giver sig Udseende af at vsere i, og 

 deri tillige Begrundelsen af det levende Ords almindelig 

 anerkjendte, store Indflydelse. 



Den sseregne Maade at tale paa, der kaldes Bug- 

 tale n, bestaaer som bekjendt i den Faerdighed, at kunne 

 give de udtalte Ord et for 0ret skuffende Indtryk af at 

 blive udtalte paa et fra Taleren meer eller mindre langt 

 bortliggende Sted, en Faerdighed, der kraever en meget 

 lang 0velse for at blive skuffende. Den ejendommelige 

 Klang, som en Bugtalers Ord have, synes at fremkomme 

 derved, at de enten frembringes under Indaandingen, medens 

 Talen ellers kun skeer under Udaandingen, eller ogsaa under 

 en meget langsomUdaanding, under hvilken navnligendenvig- 

 tigste Indaandingsmuskel . Mellemgulvet , beholder samme 

 Stilling som ved Indaandingen; men fornemmelig skyldes 

 det Skuffende til Bugtalerens Faerdighed i at give sine 

 Miner Udtrykket af at vaere henvendte med Opmaerksomhed 

 paa det Sted, hvorfra Lyden skal komme, hvorved Tilhererne 

 uvilkaarligen ogsaa skuffes, sammen med at ban forsigtigen 

 undgaaer at lade Laebernes Bevaegelse under Talen blive 

 synlige ved enten at undgaae de Bogstaver, der isaer dan- 

 nes af Laeberne, eller ogsaa at bedaekke Munden med 

 Haanden under Talen; saedvanligen tale ogsaa Bugtalerne 

 i en fra den almindelige meget afvigende Tone, navnligen 

 en meget hojere, hvorved Illusionen end mere foroges. 



Efter saaledes idetmindste saa nogenlunde at have be- 

 r0rt Hovedpunkterne af Sprogets Physiologi for Menneskets 

 Vedkommende, vilde jeg efter den almindelige Forestilling 

 hermed vaere faerdig. Medens jeg omhandlede Stemmen, 

 omtalte jeg ogsaa korteligen Stemmen hos Dyrene og be- 



