93 



som et Individ; Endeknopperne derimod ere blot en Del 

 af Hovedaxen, som ikke er udfoldet. 



Vi have allerede hentydet paa de ved mange Planter 

 uvaesenlige og overfl0dige Grene. Hvor stort Spillerum 

 der er i Frembringelsen af Grene, hvor forskjelligt derved 

 Udseendet bliver hos Exemplarer af samme Art, viser en 

 Sammenligning af Stsengler, der ere voxede i en forskjellig 

 Jordbund. Man finder ikke sjeldent Smaaexemplarer af den 

 lille Tusindgylden (Erythrasa pulchella s. ramosissima) , 

 som aldeles mangle Grene , idet de efter 4 a 5 Par Blade 

 afslutte sig med en Blomst. Staerkere Exemplarer udskyde af 

 de to 0verste Bladhjerner to Grene, der efter at have an- 

 sat to Blade paa samme Maade ende med en Blomst, og 

 atter kunne skyde Grene af anden Grad ud af deres 

 to Bladhjerner, og saaledes videre fort. Med Forgrenin- 

 gens ferste Grad stiger Blomsternes Antal til 3, med an- 

 den Grad til 7 o. s. v., med syvende Grad, som ikke sjel- 

 dent naaes, beleber Antallet af Blomster sig til 127. 

 Vilde man her betragte hele Exemplaret som Individ og 

 Blomsten som Planteorganismens 0verste Slutsten, ja maa- 

 skee endog sammenligne drti med Dyrets Hoved, saa vilde 

 denne Ulighed i Blomsternes Antal vaere ligesaa besynder- 

 lig, som hvis vi h0rte fortaelle om et Dyr, der efter Om- 

 staendighederne kunde have ikkun 1, eller 3, eller 7, 15, 

 31, 63 eller 127 Hoveder; hver Gren (med en Blomst) udgj0r 

 et Individ, og der er da intet iveien for at Exemplaret, der 

 r en Koloni, kan taelle 15, 63 eller 127 Individer. 



Her er det Stedet at bringe i Erindring, at saadanne 

 uveesenlige Grene (som ikke baere Blomster) virkeligt 

 kunne adskilles og selvstaendigt opelskes, en Omstaendighed, 

 paa hvilken Forplantningen ved kunstig Deling, der 



