II. 



Skudet XHII Plauteiudirid. 



Wet tilsyneladende Modsigende og Vilkaarlige i de fremforte 

 Anskuelser af Planteindividet, bar, som vi i det foregaaende have 

 fors0gt at eftervise, sin dybere Grimd i selve Plantens Natur, 

 der i sin Fremtraden Skridt for Skridt og Trin for Trin 

 s0ndersplitter sig i en Mangfoldighed , som den ikke i 

 samme Forhold som Dyret atter formaaer at binde og be- 

 herske. Paa Naturens Udviklingsbane vinder Individet be- 

 standigt mere og mere i Betydning og naaer i Mennesket 

 sin heieste Selvstaendighed. For at bedemme det rigtigt 

 paa de lavere Trin, paa hvilke det optraeder endnu mindre 

 bestemt, maae vi s0ge at opfatte de ufuldkomnere Former 

 med de fuldkomnere som Udgangspunkt. Af denne 

 Grund maa Bedommelsen af Planteindividet gaae ud fra 

 en Sammenligning med Dyrindividet. Fra dette Synspunkt 

 vil det f0rst blive os indlysende, at Cell en ikke kan 

 betragtes som det egenlige Planteindivid , - - den maatte 

 da opfattes paa samme Maade hos Dyret; Celledannelse 

 er en for Planten og Dyret faelles Egenskab, men hos 

 Dyret see vi den langt mere afgjort end hos Planten op- 

 traede som et hele Organisationen underordnet 

 Moment, idet den dyriske Celle i Almindelighed optrae- 

 der med ringere Selvstaendighed og med en mindre skarp 

 og blivende Adskillelse end Plantecellen. Derfor har og- 

 saa Opfattelsen af den dyriske Celle som det egenlige dy- 

 riske Individ i langt ringere Grad vundet Indgang i Viden- 

 skaben, endskj0nt Schwan har vist, at de dyriske Celler 



6* 



