77 



tyde paa et faelles indre Princip*), paa en for hele Raekken 

 ftfilles indre Livsgrund, paa et Princip, som ikke blot maa 

 taenkes sam en Processen ledende Idee eller som en Kraft, 

 derbetingerDannelsesraekkens Artstypus, men som et 

 levende Vaesen, der har Ideen som sin indre Bestemmelse 

 og Kraften som Virkeliggjerelsens Middel, et Vsesen, som 

 idet det bliver til, gaaer forud for den ydre Tilvaerelse lige- 

 som Forsaettet foran Handlingen**). 



Vi ere saaledes paa Veien til Art ens Begreb som det 

 for Individet til Grund Liggende; det er den Plan, 

 hvorefter Atomerne, som sammensaette Planten, ere ordnede. 

 Det er den Idee, som Individet skal fremstille i Virkelig- 

 heden, og det ad Udviklingens og Udbredelsens Vei. Plan- 

 ten, der fremspirer af Fr0et udfolder under sin Vaext og 

 Udvikling stedse mere Artens Typus, hvormed allerede 

 Fr0et er stemplet, den og ikke blot Stoffernes Beslaeg- 

 tethed er lovgivende for Individet, der overensstem- 

 mende dermed tager Naering, udfolder sine Blade og an- 

 saetter sine Blomster. Ligeledes ad Udbredelsens 

 Vei: Individerne kunne brede sig over uhyre Straek- 

 ninger, men de bevare dog Artens Stempel. Veibred og 

 mange andre af Europas Ukrudsplanter ere vandrede til 

 Nordamerika, hvor de med en uhyre Frodighed brede sig 

 over Veie og Marker, men Botanikeren erkjender dem let 

 som fremmede Invandrere, da Jordbunden ikke bar kunnet 

 forandre Artsmaerket. 



*) Du Petit-Thouars I. c. pag. 284. ,,L'individu est un 6tre dont 

 toutes les parties sont subordine'es a un principe uniqne d'existence. 

 Link, Elementa Phil. bot. ed. II p. 3. ,,Nos individuum vocamus, 

 qvod ab uno eodemque principle interno delerminatum est, ad 

 ideaiem potius quam ad realem respicientes divisionem." 



**) Ar is tote les betegner Plantens indre Vaesen som en dan- 

 nende Sjael d-peanut] TJ>V%TI, rov ^-ovrog tfoaarog atria xai 



