68 



selv bar Betingelsen for sin Vaext, sin Ernaering og Frem- 

 bringelsen af nye Bundter, seer et Planteindivid fremstillet. 

 Men hvorledes man efter denne Opfattelse vil af de saa- 

 vel i de fleste Staengler som i de fleste Blades Nerver sam- 

 menvoxede og forgrenede Karbundter kunne sondre og 

 oplese de enkelte Bundter som sserskilte Indi- 

 vider, er vanskeligt at begribe; ligesom det ikke er let 

 at indsee, hvorfor ikke atter Karbundfernes Dele skulle 

 tillaegges den samme Selvstaendighed og Vaerdighed. Og 

 hvorledes skulle de lavere Planter, som mangle Karbund- 

 ter, opfattes fra dette Synspunkt? Ville vi ikke over- 

 lade os til en fuldkommen Vilkaarlighed, saa maae vi drage 

 Kredsen endnu snaevrere. Alle Plantens Dele, ogsaa Kar- 

 bundterne, ere dannede af Celler. Cellen er det egent- 

 lige Saede og Arnested for enhver Nydannelse paa 

 Plantestaenglen , Udgangspunktet for enhver ikke gjen- 

 nem Kjensavling stedfindende Formering, ligesom den og- 

 saa er det for Forplantelsen gjennem Kjennene. Hvis 

 nogensomhelst underordnet Del af Planten kan gj0re For- 

 dring paa Individualitet, saa synes det at m a a 1 1 e v ae r e C e 1- 

 len, der selv i sin Forbindelse med andre endnu bestan- 

 digt udgjer en selvstaendig , skarpt begraendset og, idet- 

 mindste i Ungdommen, altid afsluttet Dannelseskreds. Alle- 

 rede f0rend den almindelige Lov for Celledannelsen var 

 kjendt, og farend det var lykkedes at f0re alle Plantens 

 Elementarorganer tilbage til Cellen, fremdukkede hosTur- 

 pin Tanken om at s0ge Planteindividet i Gellen; men 

 paa et fastere Grundlag kunde Schleiden udtale den Saet- 

 ning, at Cellen ,,efter videnskabelig Opfattelses- 

 maade var Plantens Individ." 



De vaegtigste Stemmer have forenet sig om at antage, 

 at nye Celler aldrig kunne danne sig udenfor, men kun 



