124 



* 



synderligt nok fortrinsviis i Huusdyrenes, endog de 

 graesaedendes, altsaa saadanne Dyrs, der dog netop kun dele 

 Opholdssted med Mennesket. Og naar en saadan Over- 

 gang af disse Snyltedyr fra et levende Individ i et andet 

 dog altid havde noget Usandsynligt ved sig, saa var der 

 i disse samme Dyrs Organisation et Forhold, der omvendt 

 maatte gjere deres foraeldrelese Oprindelse ikke mindre, 

 maaskee endnu langt mere usandsynlig. En saadan Spol- 

 orm nemlig bar ikke alene en meget sammensat Bygning ; 

 dens. Organisation er endog fortrinsviis beregnet paa en 

 ganske overordentlig Frugtbarhed. Kjennet er bos denne, 

 som bos alle andre Rundorme, deelt, og Forplantelses- 

 redskaberne indtage bos begge Kjan den allerstorste Deel 

 af hele Legemets Indre. Hos Hunnen, der er betydelig 

 storre end Hannen, fmdes Kj0nsaabningen , som et lille 

 men dog for det ubevaebnede 0ie synligt Hul, omtrent 

 mellem ferste og anden Trediedeel af Bugfladens Midtlinie. 

 Denne Aabning ferer ind i et R0r, der spalter sig gaffel- 

 formigt i to rummeligere, valseformede R0r, en 46 Tom- 

 mer lange, og fra den modsatte Ende af hvert af disse 

 udgaaer atter et R0r, der er ulige tyndere, men saa langt, 

 at det kun ved at ligge staerkt sammensnoet og taet sam- 

 menpresset omkring Tarmen kan faae Plads i den store 

 Legemshule. S0ge vi at vinde dette tynde R0r op fra 

 dets sammenpressede Leie, saa finde MI st0rre og st0rre 

 Vanskelighed dermed, fordi R0ret bliver tyndere og tyn- 

 dere, omsider saa flint som det fineste Haar, ja det lykkes 

 endog for den mere 0vede kun sjeldent at forf01ge det 

 heelt ud til dets yderste Ende. Vi ville nu klippe det 

 over i Naerheden af denne dets blinde Ende, tage et saa 

 tyndt Tversnit deraf som muligt, og laegge dette under 

 Mikroskopet (250 Ganges Forst0rrelse). Vi finde da, at 



