134 



gjennem vexlende Generationsraekker" , godtgjorde ban 

 (1842) ved ligesaa heldigt som skarpsindigt at tyde flere alt 

 for Haanden vaerende lagttagelser, at der i de lavere DyrsLivs- 

 historie meget almindeligt er indskudt en Formerelse forud 

 for den egentlige Forplantelse gjennem befrugtede ./Eg, saa 

 at det i Virkeligheden ikke er selve Afkommet af de be- 

 frugtede ./Eg, men f0rst en af dette Afkom ved et Slags 

 Knopskydning opstaaende Yngel, der er bestemt til at ud- 

 dannes, og navnlig gjennem Kj0nsredskaber at forplante 

 sig, i Lighed med Moderdyret. Saaledes stod da dette Til- 

 faelde ikke laengere som et Saersyn. Endvidere fandt Prof. 

 Steenstrup med Hensyn til disse samme Ikters Livshistorie 

 i Sffirdeleshed ved umiddelbar lagttagelse, at saadanne 

 dorske Gercariekroppe virkelig udviklede sig lidt efter 

 lidt til fuldkomne Ikter. Dermed var for ferste Gang 

 i en bestemt Gruppe af Indvoldsormene alle Udviklings- 

 stadier med Sikkerhed blevne efterviste. De vare ikke og 

 ere heller ikke endnu blevne det hos een og samme Art; 

 thi Ikteembryets Forvandling til en kongeguul Orm er bid- 

 til kun bleven paaviist hos hiin Monostomum mutabile i 

 Huusanden, hvorimod det kun er hos flere Arter af en an- 

 den Ikteslaegt, nemlig Distoma, at de kongegule Orme ere 

 fundne at vaere kj0ns!0se Moderdyr eller, som Professor 

 Steenstrup liar betegnet disse, ,,Ammer" for Cercarier, det 

 vil sige: Haleikter eller Iktelarver. Men saalaenge ikke 

 liver enkelt Slaegt, endsige liver enkelt Art liar kunnet for- 

 f01ges i alle Udviklingsstadier, maa man n0dvendigviis naer- 

 mest slutte fra den ene til alle de andre i samme Gruppe. 

 Antagelsen af en generatio aeqvivoca bar for Ikternes 

 Vedkommende viist sig at vaere aldeles unedvendig, og 

 bliver derfor ogsaa aldeles umedholdelig. V 7 i t0r tvertimod 

 med Sikkerhed antage , at alle Ikternes Historic vaesentligt er 



