176 



Skjendt denne Fremtoning ikke herer til dem , som 

 ere sjeldne eller vanskelige at iagttage, - - i enhver Dam, 

 i enhver Graft kan man tinde Materiale til den Slags Under- 

 segelser, og skjandt det er meget let med lidt Held at 

 trffe den beleilige Tid til at see, tworledes det Hele gaaer 

 for sig, er det dog vanskeligt *at bringe dette i Harmoni 

 med det, som vi ellers vide om Planterne. Som et Middel 

 til Forstaaelse af denne markelige Udviklingsmaade ville 

 vi samle Resultaterne af Ovenstaaende , anstille nogle Be- 

 tragtninger over SvaBrmsporernes Natur og tilfoie nogle 

 Bemserkniriger , hvortil der ikke ovenfor bar vaeret An- 

 ledning. 



Alle lagttagere ere enige i, at SvcBrmsporerne , naar 

 deres Forl0sningstid er kommen, med Voldsomhed styrte 

 ud af Modercellen, som revner paa et eller andet Sted. Den 

 dertil nedvendige Kraft frembringes maaskee for en Del 

 ved det St0d, som Sporesvaermen udever mod Cellevaeggen. 

 At dette imidlertid ikke er den virksomste og langtfra den 

 vigtigste Aarsag, bevises deraf, at der er mange grenne 

 Alger, hvor Pladsen i Modercellen er meget rummelig, hvor 

 Svaermsporerne langtfra fylde hele Rurnmet og saaledes 

 heller ikke ere talrige nok til at springe Modercellehinden. 

 Dette synes snarere at bevirkes ved det Tryk, som den 

 farvelese slimede Vaedske udever paa Celleveeggen ; denne 

 fylder nemlig hele Bummet i Cellen omkring Sporerne og 

 tiltager naar Sporerne udvikles saaledes i Omfang, 

 at den foraarsager, at Modercellen*) gaaer itu. Denne 

 Anskuelse, som Thuret hylder, bekresftes derved, at der 

 nndertiden dannes Slimdraaber i Mundingen, hvori Svaerm- 



*) Sandsynligvis virker denne Slim ogsaa oplosende paa den af Tra;- 

 stof sammensatte Cellehud. 



