185 



og Barnet morer sig over den i dens Naet spraellende Flue. 

 Hvor mange og vanskelige Opgaver dens Liv og Virksom- 

 hed kan opstille for os, have neppe Mange gjort sig klart ; 

 i denne Time er del min Agt fortrinsvis at henvende Deres 

 Opmaerksomhed paa den Side af jEdderkoppens Liv, der 

 maa tiltale os meest, nemlig den, som man rigtignok 

 kun i en vis Forstand kan kalde den indus trie lie. 



Lige saa lidt som Nogen vil kunne blive klog paa et 

 Stykke vavet Teis Tilbliven uden at kjende Noget til det' 

 raa Materiale og de til dets Forarbeidning anvendte Red- 

 skaber, lige saa lidt vil den, der seer paa et Spindevaev uden 

 at kjende neiere til ^dderkoppens Bygning, forstaae, i 

 hvad P'orbindelse de staae med hinanden. Lad.os derfor 

 betragte Dyret noget naermere. Ligesom Insektet er jEdder- 

 koppen etLeddyr, men den adskiller sig fra hint, der be- 

 staaer af tre Afsnit, ved at dens Legeme kun viser to saa- 

 dane, nemlig Forkroppen (Hovedbryststykket) og det blede 

 uleddede Bagliv; desuden ved Mangel af Vinger og Fele- 

 horn, hvorimod den har eet Par Been mere, nemlig 8 ialt. 

 M lindens Dele, der paa et starre Exemplar let lade sig 

 iagttage med ubevaebnet 0ie, have vel ikke nogen Forret- 

 ning ved Vaevningen at udfere, men maae dog i andre Hen- 

 seender vaekke vor Interesse. De bestaae af et Par Over- 

 kjffiber, en lille flad Tunge og en Slags Underlaebe, der 

 bagtil lukker Munden. I Overkjaeberne har jEdder- 

 koppen de mest morderiske Vaaben , hvortil neppe noget 

 andet Dyr kan opvise Mage, naar man tager Hensyn til 

 dens ringe Starrelse. De dannes af en bredere Grunddel, 

 der er staerk, hornagtig og forsynet med to Raekker grove, 

 massive Takker henimod den indre Side, og af en stor, 

 krum Hage, der er tilleddet pea Enden af Grunddelen. 

 Alene Synet af disse staerke, langt fremragende, takkede 



